punkt. Det är intressant att se, hur dessa bada rikt- 
ningar inom den autonoma sociologien stödja sig pa art- 
och i nd i vi dan alogier, oaklat att de ställa sig utanför 
de idiobiologiskavetenskapsgrenarna. Upsalaskolans asso- 
ciationer äro i naturen givna enheter liksom arterna, de 
visa diskontinuerliga övergängar liksom dessa, deras s. k. 
ekologiska amplitud växlar liksom artens etc. Och Cle- 
ments formation genomlöper samma utvecklingshistoria 
som den individuella växten, den föds, växer, nâr mog- 
nadssiadiel för att därefter dö. 
Att ingâ pâ en kritik av de olika skolorna och rikt- 
ningarna inom växtsamhällsläran ligger utom ramen for 
denna översikt. De belysa var och en enstaka sidor av 
växtsamhället under abstraktion av de övriga. Den pa 
individualekologi baserade fysiologiska riktningen inom 
samhällsläran intresserar sig väsentligen för uppkomsten 
och betydelsen av anpassningsföreteelserna och söker 
(ran dessa individualanpassningar sluta sig till upp- 
komsten och utvecklingen av samhällena, som da komma 
att betraktas som anpassningar till radande ytterbetingel- 
ser. Det är s am hä 1 1 s 1 i ve t, som denna riktning fram- 
för allt vill ba belyst, även dâ den utgâr Iran samhället 
självt, d. v. s. baseras pa massekologi som hos Clements. 
Upsalaskolan har hittills mest intresserat sig för den 
sociala organismens »byggnad»; del är samhällets mor- 
fologi ocb anatomi sä att säga, som är den skolans 
starka sida. Därför kan man ocksâ kalia denna rikt- 
ning deskriptiv. 
En annan sak är vilken betydelse, man skall till- 
mäta den ena eller den andra riktningen. Här villja gärna 
mälsmännen för de olika riktningarna uppträda som 
stränga domare. Det är tydligt, att de riktningar, som 
i det föregaende hänförts till den s. k. autonoma socio- 
logien ha sina utomordentliga förtjänster, den Clementska 
genom intresset för instrumentella undersökningar och 
genom sina successionsstudier, den modärna Upsalaskolan 
Rolaniska Noliser W‘2'2 
