6b 
geiiom den längt drivna analysen av samhällena och 
uppställningen av naturliga och praktiskt användbara 
samhällsenheter. Den autonoma sociologiens strävan att 
framförallt sta pä egna ben har emellertid sin avigsida; 
den synes stundom glömma att även om växtsamhället 
har en egen morfologi, fysiologi, ekologi etc. sa förblir 
det dock individernas morfologiska. fysiologiska och 
ekologiska egenskaper, som samverka vid uppkomsten 
av kollektivföreteelser av ett eller annat slag. 
Den Clementska skolan har med en viss rätt bli vit 
klandrad for ensidighet i uppfattning och metod. Att 
även den form av autonom sociologi, som Upsalaskolan 
representerar. har sina brister torde väl varken av inom- 
eller utomstäende vilja förnekas. Problemen äro alltför 
invecklade för att kunna uttömmas eher lösas av den 
ena eller andra skolan, som av förklarliga skäl an- 
lägger mer eher mindre »enhetliga» och därför ensidiga 
synpunkter. Och en »skolas» man stirra sig lätt 
blinda pä sina egna synpunkter. Da t. ex. De 
Rietz, Fries, Osvald och Tengwall (1920) pa grund 
av det förhällandet att konstanterna i en association följa 
densamma över heia dess utbredningsomrade tili skillnad 
frän icke-konstanterna, som endast ha lokal utbredning, 
draga den slutsatsen, att de förra icke reagera för eko- 
logiska läktorsväxlingar inom associationen, sä över- 
skatta de räckvidden av sina i sä mänga avseenden 
grundläggande undersökningar. Utan ingaende känne- 
dom om konstanternas olika raser och dessas förhallande 
i ekologiskt avseende kan ett dylikt pastaende, vilket 
uteslutande bygger pä den svstematiska arten, icke 
tillmätas nägon ’betvdelse. 
