72 
sade nikoller ej det för intakt stärkeise utmärkande 
mörka, ortogonala korset pä ljus hotten, utan körnen 
synas därvid fullständigt mörka. Undersökningen ger 
emellertid vid handen, att endast förhällandevis fä stär- 
kelsekorn lidit dylik förändring; det stora ilertalet äro 
oförändrade och även i optiskt hänseende intakta. 
Pä liknande satt som ovan heskrivits kan man även 
pävisa vattenhalten hos inulin och glykogen, vilka sub- 
stanser liksom stärkeisen utmärka sig genom ej obetyd- 
lig hvgroskopicitet. Vid uppvärmning i paraffinolja bort- 
gär även här vattenänga under livlig fräsning. 
Till slut skall i detta sammanhang nämnas, att 
vattenhalten hos stärkeise även kan pä annan väg med 
lätthet pävisas. Metoden grundar sig pä det förhällandet, 
att om stärkelsekorn utsättas för jodänga vid fränvaro 
av fuktighet, antaga de en svagt brun eher gulbrun färg, 
ej hlä, vilken senare färg för sitt intrude förutsätter att 
vatten linnes närvarande. Uppvärmer man i ett provrör 
vattenfri paraffinolja jämte jod och anbringar pä prov- 
rörets kaut ovan vätskan ett tunnt, vidhäftande skikt av 
stärkeise, antaga dessa körn genom inverkan av de vid 
uppvännningen hortgäende jodängorna joden börjar 
som hekant redan vid omkring 1 1 0 e att sublimera — 
en svagt brun färg. Göres äter sanima försök med i den 
jodförande paraffinoljan nedförd stärkeise, bli de ä prov- 
rörets vägg vidhäftande stärkelsekornen intensivt hlä, i 
tjockare lager nästan svarta, tili följd av all vatten ut- 
drives frän den uppvärmda stärkelseportionen, konden- 
seras ä rörets vägg och där, jämte jod, upptages av 
stärkelsekornen. Xaturligtvis kan försöket utföras även 
pä det satt, att de som indikator pä vatten tjänande 
stärkelsekornen anbringas ä torra glasstavar, som vid 
undersökningen hällas ovan vätskan i provrören; dessa 
antaga i ena fallet brun, i det andra hlä eller svart färg. 
För mikroskopisk prövning av färgen hos ifrägavarande 
