117 
med vatten hos körnen ifrâga. Tilläggas skall att vid 
denna undersökning är det fördelaktigt att ej belägga 
preparatet med täckglas. Vidare synes överskott av jod 
hos stärkelsekornen förhindra uppkonisten av tydliga 
trikitstrukturer. Bast tyckas dessa framträda, om stär- 
kelsekornen äro i mikroskopet svagt genomlysande med 
gulbrun färg. 
En närmare undersökning av potatisstärkelsen gav 
vid handen, att i sadana fall, dar sammansatta (adelfiska) 
stärkelsekorn förelago, erhöllos skilda, frän varandra 
tydligt avgränsade strälsystem, motsvarande delkornen. 
Den koncentriska skiktningen hos intakta körn tog sig 
i fiera fall uttryck pa det satt, att omväxlande förtunnade 
och förtjockade stallen uppträdde â trikiterna, vilka pa 
grund därav ej sällan företedde pärlbandsstruktur. 
Uppenbarligen är uppkomsten av nu beskrivna struk- 
turförhallanden förbunden med en av svavelsyran fram- 
kallad svällning. Stärkelsekornen tilltaga nämligen vid 
denna omvandling ansenligt i volym. Nagra i detta hän- 
seende företagna mikrometermätningar gavo följande ré- 
sultat. Medan hos intakta stärkelsekorn av potatis dia- 
metern nâr en längd fran 5 p tili i medeltal 70 ]jl — en- 
dast undantagsvis 90 — 100 p eller därutöver — , visa 
stärkelsekorn, som pa ovan angivet sätt förvandlats tili 
trikitkomplexer, i regeln en diameter av 120 — 200 p. 
Härvid är emellertid att märka att de körn, som tyd- 
ligast giva dessa strukturbilder och av denna anledning 
företrädesvis adraga sig uppmärksamhet vid undersök- 
ningen, i allmänhet äro förhallandevis sma, mellan 25 — 
50 [jl i diameter; svällningen innebär sâlunda en ökning 
hos kornens diameter av 4 — 5 ganger. En än större ut- 
vidgning visa körnen i tvärdimensionen. Hos större, 
äggformiga stärkelsekorn är nämligen förhallandet mellan 
längd- och kortaxeln i medeltal 4: 3, hos trikitiskt om- 
vandlade körn ater, vilka i stört sett äro klotformiga, 
sferiter, bür förhallandet 1: 1. 
