206 
gift, nämligen att Typha skulle ha »stängel och blad 
fran rotstocken.» Huru lätt det än är att även pa 
ett pressât exemplar konstatera översta bladets fästpunkt 
högt uppe pa sträet, visar dock litteraturen, att som 
vanligt även ett sä groft och pätagligt fei länge nog kan 
fä stä kvar orättat. I Areschougs Skänes Flora, 2 uppl. 
(1881) heter det sälunda: »Stängeln 4 — 6 lot hög» och 
»Blad utgäende fran rotstocken». — I Hartmans Flora, 12 
uppl. (1889) säges: »Höga Örter med rotstock, stängel» 
och i artbeskrivningarne: »stängel». — I Neumans Flora 
(1901) p. 812 talas ständigt om »stängel», och särskilt 
egendomlig är familjdiagnosen : »Vattenväxter med skifte- 
vis ställda blad; stängel uppbärande . . . (han- och 
honax)». — Till och med den specialist, som i Sv. B. T. 
1907 p. 291 ägnade Typha särskild uppmärksamhet pa 
grund av en av honom funnen hybrid, har ej kunnat 
frigöra sig fran förtrollningen, utan talar om rotstock 
och stängel. — För övrigt har redan L. M. Larsson 
i »Flora över Vermland och Dal» (1859) p. 240 och 
257 gjort sig skyldig tili en liknande lapsus, da han 
säger, att Typha har »trind stjelk med . . . blad fran 
roten». 
p. 72. Sparganium subgen. Xanthosparganium nov. 
subgen.: Tepala tenuia, dilute colorata. (Hue. S. minimum, 
hyperboreum, Friesii , affine, simplex, glomeratum). 
subgen. Melanosparganium nov. subgen.: Tepala eras - 
siora firmiora, fusco-atra. (Hue. S. ramosum et formae 
alfines). 
Uppdelandet av vâra arter i tvenne undersläkten 
synes mig befogad. Den rika hybridiseringen mellan 
arterna av Xanthosparganium visar, att dessa arter stä 
varandra svnnerligen nära, om ock S. glomeratum in- 
tager en mem utpräglad särställning; ä andra sidan 
tyder den vtterst sällan förekommande hybridiseringen 
mellan S. ramosum och vära övriga vanliga arter pä, 
att nämnda art är längre skild fran dessa. Som hu- 
