Botaniska Notiser 1922, Lund 1922 
LIBRARY 
COLUMBIA UNIVhKbJ t 
Svall-is och forsdimma, 
tvà föga beaktade växtekologiska faktorer. 
Av Gösta R. Cedeegren. 
Sydliga alters förekomst pâ isolerade platser utan- 
för artens egentliga utbredningsomräde har ofta varit 
föremäl för forskares Studium. Redan tidigt frapperade 
det de resande botanisterna, att sydbranterna i vissa 
berg voro särskilt rika pâ »rara» växter. Dessa lokali- 
teters ekologi bava sedan ingâende studerats och utför- 
ligt skildrats av Gunnar Andersson och Selim Birger 
(1912). Däremot tyckes ej uppmärksamheten hava i 
nämnvärd hög grad varit riktad pâ de ekologiska för- 
hällandena pâ ett andra slag av växtplatser, vilka lika- 
ledes hysa mer värmefordrande arter, nämligen strän- 
derna vid älvarnas forsar. Vi finna dock uttalanden 
härom i litteraturen t. ex. hos Gunnar Andersson och 
Selim Birger 1912 sid. 248. Pâ tal om sydberg och 
sydbackar sages: »Vi lia äfven sydbackar rika pâ syd- 
skandinaviska arter, ja med kalkens stöd trâffas en och 
annan af dem äfven i lundartade samhällen pâ jämn 
mark eher i de miniatyrmodeller av sydberg. soin utmed 
älfvarnas stränder dâ och dâ uppstâtt â de frân lösa 
jordlager frispolade klipporna». Det âr om dessa alv- 
brantslokaler jag har vill saga nâgra ord. 
De topografiska betingelserna för att lokalen skall 
passa sâsom tillflyktsort för sydligare arter äro följande: 
Platsen skall vara belägen i en ravin nedanför en flod- 
brant. I detta fall förefinnes en överensstämmelse med 
sydbergen. Härtill kommer att vattnet i âlven ej skall 
Botaniska Notiser 1922 
15 
