233 
ätas av fâglar, som tydligen hava andra smakförnim- 
melser än vi människor. Jag har vid ett tillfälle sett 
en fâgel sluka dylika bär. 
Att även en spridning med vatten förekommer är 
troligt. Härpä tyder förekomsten av en del aider pâ 
älvstränderna nära vattenbrynet. Vid Aspan torde Hy- 
pochaeris och Astragalus hava ditförts av älven. Bäda 
arterna har jag ofta träfTat tillsammans nära vatten- 
brynet upp efter Ljusnan i Härjedalen. 
Jag häller för troligt att ätminstone en del av bratt- 
merslokalernas arter ej behöva tolkas säsom relikter. 
Hur däremot förekomsten av Viola mirabilis vid Vitalmen 
skall tydas är svärare att yttra sig om. Den närmaste 
lokalen jag känner är belägen i Skalängarna Klövsjö s:n, 
Jämtland. Nägon spridning frän denna lokal är svär- 
ligen tänkbar, allrahälst som arten är anpassad tili 
autochor spridning eller ocksä myrmekochor. Arten 
torde väl snarast fa betraktas säsom relikt, likasä Pteris. 
I brattmerslokalerna förekomma i första hand me- 
sotila tropofyter. Sydbergens xerofila arter däremot äro 
av lätt insedda skäl utestängda. Delta gör att en stör 
del av de i sydbergen funna arterna ej äterträfläs här. 
Av de i Gunnar Andersson och Selim Birger loc. cit. 
pag. 93, omnämnda sydskandinaviska arterna träffas 
följande i brattmerslokalerna: Fragaria vesca, Viola mi- 
rabilis, Pteris, Polygonatum officinale, Cotoneaster, Lonicera, 
Viburnum. Av den s. k. övergängsgruppen ätertinnas 
de fiesta, nämligen: Prunella, Rosa cinnamomea, Rubus 
idaeus, Conuallaria majalis, Hypochaeris maculata, Succisa 
pratensis och Rhamnus frangula. 
Den ovannämnda svall-isen kan även pä andra 
Ställen än älvstränder spela en stör roll för Vegetationen. 
Det är av stör betydelse alt växterna under värens starka 
froster äga tillräckligt skydd. Man tinner ju stundom 
att en enda frostnatt i juni mänad (järnnätterna) kan 
