252 
Ytterligare skall tilläggas att en Iran botaniskt ana- 
tomisk synpunkt anmärkningsvärd Struktur av annat slag 
framträdde vid kraftigare intorkning och kontraktion av 
gelatinmassan i äldre préparât. Särskilt i försök med 
zinkfilspân var denna tydligt framträdande. Vid mikro- 
skopisk undersökning visade sig gelatinmassan mellan 
de avsatta zinkhydroxidkonkretionerna strimmig av ut- 
omordentligt tina, tätt ställda veck, vilka förlöpte paral- 
lelll eller i divergeran.de riktning, pa sina stallen även 
visade förgrening. Heia ytan företedde en pâfallande 
yttre likhet med kutikularskiktels Struktur hos epidermis- 
cellerna av vissa växter. I migra fall gâvo komplexer 
av dylika strimmor bilden av en kärnspole vid karyoki- 
nes jämte därvid uppträdande astrosfärer. 
De ovan beskrivna strnkturbilderna, vilka salunda 
erhallits genom zonbildning kl ing metallkorn samt genom 
kontraktion i intorkande gelatin, synas mig vara av ett 
visst intresse, ej minst därför atl de utgöra genom enkla 
omedelbart förbrukas och därför icke reagerar med jodkalium, 
sâ att fri jod kan uppstä. Den ovan antydda oliklieten mellan 
à ena sidan Zn, Mg och Cd samt â den andra Pb, Sn, Al, Ni 
och Co framträdde särdeles tydligt, tack vare jodstärkelsens 
egenskap av indikator. Vid närvaro av jodkalium ästadkom- 
mer nämligen endast spärvis förekommande fri jod en röd 
färgning av stärkeisen. Okas mängden fri jod, medan halten 
av jodkalium och vatten förblir i det stora heia konstant, gär 
färgen över i violett tili bla. Sistnämnda färg antog stärkeisen 
vid inverkan av de tre först anförda metallerna; de fein föl- 
jande gävo endast rödfärgning. Mg visade det anmärknings- 
värda förhällandet, att tunna stärkelseklisterskikt, som häftade 
vid provrörets vägg, blevo djupt bla. medan vätskan i övrigt, 
efter övergäende bläfärgning, ater hiev färglös pä sainma gang 
som gasbläsor i, ringa mängd bildades. Avfärgningen torde 
hero därpä, att Mg vid fränvaro av syre loses tili en ringa 
grad till hydroxid under utveckling av väte, som in statu na- 
scendi reducerar den vid vätskans yta under syreupptagande 
bildade vätesuperoxiden. I tunnt väteskikt, sâsoin ä rörets 
vägg, dar syretillgängen är riklig, torde metallens lösning under 
bildning av väte, praktiskt taget, alldeles utebliva. 
