I stallet för den ojämna, rvnkiga yta, soin frukten nor- 
malt företer hos Galium verum, bade den här ett körtel- 
artat överdrag och saknade varje antydan tili frön. Innan- 
för bärets köttiga vägg var en mörkgrön, köttig massa 
med slemmig, sötaktig smak; vatten färgades därav gult. 
Den beskrivna växtarten, vilken otvivelaktigt är en 
monströs form av Galium verum ocb redan säsom sadan 
av Elias Fries omnämnes (Flora scanica, p. 19) - — 
»fructu subbaccato» — , är i själva verket ett cecidium. 
Bland de icke fä galler, som uppträda ä Galium verum, 
träffa de av Rosen angivna karaktärerna in pa cecidiet 
av Eriophyes galiobius Can. [Houard: 5283]. Detta, 
som jag pä annat stalle 1 beskrivit som en av nämnda 
gallkvalster förorsakad »ombildning av blommor tili ett 
ärtstort, äggformigt, bärigt cecidium», förekommer ej 
sällsvnt i Skäne. Det har av mig anträffats vid Bings- 
marken, Näsbvholm, Svaneholm, Perse (Svenstorps soc- 
ken), Lomma, Hardeberga, Lockarp, Hörbv, Ramlösa. 
Pälsjö (Hälsingborg) och llerestädes pa sluttningarna av 
Hallandsäs. Det av Rosen beskrivna exemplaret växte 
en halv mil frân V. Wrams gästgivaregärd vid stora 
landsvägen mot Kristianstad, bland buskar. 
Det andra cecidium, Rosen beskriver (p. 7), bade 
iakttagits a Campanula Trachelium. Han anför nämligen 
en Campanula urticae foliis angustis monstrosa Weinman, 
dar stammen i sin spets utvecklat talrika gyttringar av 
bladbärande skott. De fä blommor, som här kommit 
tili utveckling, voro heit smä och försedda med härigt, 
ofullständigt utvecklat foder. Endast en eller annan 
normalt utbildad • blomma var förbanden; i allmänhet 
öppnade sig ej blomknopparna eller gävo därvid upp- 
bov tili kortare, bla, klocklika blommor. Men tili vida 
1 Gertz, O., Skänes zoocecidier. Ett bidrag tili känne- 
domen om Sveriges gallbildande Flora och Fauna. (Lunds 
Universitets Arsskrift. N. F. Avd. 2. Bd 14. Nr. 26. 1918. p. 50.) 
