350 
Resultatet visar sig ock med sorglig tydlighet à de med- 
delade kartorna. Pà kartan over M. chamomilla har sàlunda 
nordvästra delen av Sydsvenska höglandet färgats, under det 
att Skàne läninats ofärgat betecknande att ifrägavarande växt 
pà nv. höglandet skulle vara vanligare an i Skâne. Nu har jag, 
soin under mänga âr sysslat nied jämförande studier över växter- 
nas fördelning i s. Sverige, gjort ett stört antal anteckningar 
över floran à kulturstândorter, inoin Femsjö-, Värnamo- och 
Ringsjötrakten, oinkring 100 st. anteckningar frön vardera om- 
rädet. Femsjö och Värnamo 1 igga inom den färgade delen av 
Herr Rolins karta, och här har M. chamomilla i anteckning- 
arna intlutit 0 resp. 1 gang, under det att i Ringsjötrakten, 
som {'aller inom Herr Rolins yita, tomma omräde, växten i 
samma antal anteckningar inllutit 20 ggr. Och i själva verket 
är arten pä heia höglandet en stör raritet, och dä den nägon 
gang anträffas, växer den ej pà âkrar utan vid järnvägsstatio- 
ner, pà tomter o. dyl. I Skäne däremot, liksom i höglandets 
omgivningar i allmänhet, förekommer växten dock h. o. d. 
säsom äkerogräs och Herr Rolins karta visar sàlunda raka 
motsatsen till verkligheten. I Mellansverige torde, enl. 
vad jag av en i förhällandena dar insatt botanist erfarit, sak- 
läget ej vara battre. Convolvulus arvensis har i s. Västergöt- 
land tätt större frekvens än i mell. Skaraborgs län och i mell. 
Östergötland, vilket är oriktigt. Bromus secalinus är, i mot- 
sats tili vad kartan visar, betydligt sällsyntare i v. delarna av 
Smäländska höglandet, dar höstsäden rel. sent kommit i bruk, 
än i övriga delar av södra Sverige. Och om mänga av kar- 
torna gäller detsamma; men det anförda torde räcka. 
Man kan med skäl fräga sig varför Förf. — om han nu 
ej haft tillfälle att genomgä den vidlyftiga speciallitteratureu — 
ej ens gjort sig besvär med att begagna de sammanställ- 
n ingar, som förut finnas, vâra gamla goda landskapslloror? 
Ur dessa kan den verkliga fördelningen av exempelvis M. 
chamomilla för södra Sverige âtminstone i grova drag erhâllas. 
Jämte dessa felaktiga kartor över ett ilertal enskilda ogrâs 
innehâller uppsatsen kartor, pà vilka liera arter tillsammans 
inlagts, t. ex »âkerkàlsvâxterna»; Sinapis arvensis, Brassica 
campestris och Raphanus raphanistrum. Hur därmed det efter- 
strâvade màlet »att- konstatera de olika ogräsens fôrekomst 
och frekvens inom landets skilda delar» skall kunna nàs är 
ofattligt. Regripligt hade varit om Förf. i didaktiskt syfte à 
en karta summerat materialet für nâgra arter av samma ut- 
bredningstyp, för att pà sâ sätt fà denna u tredn i ngsty p att 
