46 
L. digitatus a gennina f. cuneata Kjellman 1890 p. 28. 
Pâ norska västkustens mera exponerade stränder 
(ej pâ de mest exponerade, dar den ersättes av Alaria 
esculenta— associationen) är denna form normalt asso- 
ciations- och zonbildande i ett smalt bälte närmast over 
L. scopana-associationen, vilken vanligen gar npp som 
en tat skog ungefär till nedre gränsen for det genom 
tidvattnet intermittent blottlagda omrâdet. Pâ svenska 
västkusten spelar den en vida mindre roll och är mindre 
extremt utbildad. 
Frâgan om L. stenophyllas arträtt var pâ 1880-talet 
föremal för en rätt lângvarig polemik mellan â ena 
sidan Foslie, â den andra Kjellman och dennes lär- 
junge Strömfelt (jfr Foslie, 1884 p. 25 och 63, 1890 p. 
82 — 84, Kjellman 1883 p. 303 — 305, 1890 p. 24, Ström- 
felt 1886 p. 45 — 47). Att här närmare ingâ pâ denna 
torde vara överflödigt, dâ frâgan synes mig füllt av- 
gjord genom Foslie senaste inlägg. Det är f. ô. att 
märka, att Kjellman grundade sin uppfattning ute- 
slutande pâ mnseimaterial, dâ han själv aldrig haft till- 
fälle att se sin L. stenophylla i naturen, och att han 1890 
nödgats grnnda arten pâ väsentligen helt andra karak- 
tärer än 1883, sedan Foslie pâvisat ohâllbarheten av 
de först använda. Själv har jag varit i tillfälle att se 
de av Strömfelt insamlade isländska och skottska exem- 
plaren i Natur hi storiska Kiksmuseet i Stockholm, och 
kan ej finna nâgon annan habituell skillnad frän den 
mig välbekanta norska formen än en vanligen längre 
och grövre stipes, troligen sammanhängande med ett liv 
pâ nâgot djupare vatten. Om man sälunda i motsats 
mot Kjellman betrakar den isländska och skottska for- 
men som identisk med den norska, bortf aller givetvis 
behovet av det Kjellmanska namnet cuneata för den 
sistnämnda fullständigt. — Av de moderna algologer, 
som arbetat med Nordatlantens algflora, torde ingen 
