140 
Upsala Ângkvarn 10 /9 1904. Harry Smith. (U., herb. O. 
Dahlgren) sub nomine 31. occidentalism som är synonym 
till 31. indiens. Exemplar med frukt. Medelpad: Timrâ 
sn, Östrand a barlast juli 1907, K. A. Gredin (U.i) florens. 
Ej upptagen i Collinders flora. 
Även om denna art kan sägas, att den bar utsikt 
att bibehâlla sig i södra o«h mellersta Sverige, men 
däremot torde den i Norrland bli av kort varaktighet 
eller endast tillfällig. 
5. M. officinalis (L.) Desr. sy n. 31. afvensis Wallr: 
31. Pe tip i err can us Willd. 
Näst 31 albus den allmännaste av vara arter. Fun- 
nen redan 1818 av Elias Fries i Skäne. Förekommer 
i alla Göta- och Svealandskapen utom Yärmland. Ut- 
bredning Skane— Medelpad, Angermanland: Härnösand; 
Gudmundra. Norrbotten: Karungi station 21 /9 1915, Erik 
Almquist (U.) flores et fructus juveniles. Lulea 1902 
enligt Birger (Birger 1909 pag. 152) ej sedd av förf. 
Det mesta frän nordligare lokaler, som kallats 31. 
officinalis Willd, (— altissimus) har varit 31. officinalis 
Desr. Samma är möjligen även fallet med den 31. of- 
ficinalis, som uppgives frän Härjedalen (Birger 1908 
pag. 50), men förf. har ej sett nâgra exemplar därifran. 
6. M. neapolitanus Ten. Syn. 31. yracilis D. C. 
Ettärig 15 — 35 cm. hög spenslig ört. De nedre 
bladen omvänt äggrunda eller rundat vigglika, de övre 
avlanga eller lineärt vigglika med rundade, — tvärhuggna 
— insvängda spetsar. Kanten tandad utefter cirka l jz 
av bladets längd. Blomklasar 1 cm. länga efter blom- 
ningen förlängda, glesa 10 — 15 blommiga. Blomskaft 
uppräta 1 mm. Blommor 4 — 5 (sällau 6) mm. länga, 
blekgula. Alla kronblad liklanga. Fruktämne harigt. 
Baljor med tiden nästan glatta 3 — 3,5 mm. länga, 2,5 
— 3 mm. breda, snett rundade avsmalnande i ett 0,5 — 
0,8 mm. langt koniskt spröt. 
Hemland: Medelhavsländerna och Orienten. 
