179 
till Marstrand. Sjelfva ön, pâ hvilken denna numera 
ömkansvärda stad är belägen, utgöres i ordets heia be- 
märkelse af en kal och ful klippa, som hvarken eger 
äng eller aker. Botanisten kan saledes icke vänta, hvad 
phanerogam erne angär, härstädes nâgon betydlig skörd. 
Yid fästningen observerades likväl Bromus tectorum . 
Malva silvestris och Cynoglossuni officinale .» — Hartman, 
Sk. Fl. ed. 3. 1838, omnämner Conundrum sativum säsom 
funnen är 1837 »pä backar vid Marstrands fästning af 
Coll. Scholæ Mag. Unæus; är veterligen icke odlad pâ 
ön.» — • Düben (i Bot. Not. 1843) fann här Geranium 
molle och Conium maculatum; »äfven af Trifolium fragi- 
ferum sagos exemplar, tagna invid staden.» — Linde- 
berg omtalar (i Bot. Not. 1852) » Lamium album (säll- 
synt pa öarna, säsom Marstrand: Mag. Sädbom)» samt 
(i Gröteb. K. Vet. o. Yitterh. Samh. handl. n. f. 1878) 
Carduus nutans , Galium erectum (»Marstrandsöarne») och 
» Ranunculus Philonotis Marstr. Winslow. » Den sist- 
nämnda har växt vid Arvidsvik â Koön, och de begge 
föregaende kunna ocksa vara funna a annan lokal an 
sjelfva Marstrandsön. Saväl förr som ännu i dag före- 
kommer nog ofta »Marstrand» utsatt â etiketter för 
växter, tagna â Koön, Klöfverön eller andra öar i sta- 
dens närhet. — Under nyare tid har E. Th. Fries lemnat. 
ett flertal uppgifter för (bl. a.) Marstrandsön i Bot. 
Not. 1911. 
Här nedan använda benämningar â särskilda lokaler 
äro de af stadsborna begagnade utom tvenne, som be- 
höfva sin förklaring. En väg, som gâr i nngefärl. rikt- 
ning norr — söder och leder fr an hafvet nedanför St. 
Eriks park genom sagda park och vidare nästan rakt 
fram tili hafvet nära allmänna badplatsen, har af Prof. 
Nordstedt kallats Tvärvägen. Den delar ön, om man 
bortser fran stadens och fästningens omrâde, i tva un- 
gefär lika stora delar med temligen olika vegetation, 
hvarför jag i förteckningen vill med (Ö) eller (Y) nt- 
