( 
var och en av dessa höra talrika associationer, an- 
gâende vilka jag blott vill hänvisa till Fries : avliandling. 
De nakna och de mossrika falla inom hans »Niedermoore», 
de Sphagnum-rika inom hans »Hochmoore». Här ma 
blott framhâllas de utomordentliga viktiga Car ex r ostrat a- 1 
Eriophonmi vaginatum- och Scirpus caespitosus- associatio- 
nerna (parai) ellassociationer inom alla tre formationerna). 
samt Eubas Chamaemorus- Sphagnum fuscmn- associationen 
{. Eubus Cliamaemoriss-l^ovhmooY. Fries p. 145), vilken i 
mânga avseenden närmar sig de Sphagnum- rika rissam- 
hällena. En Eubus Chamaemorus- Dior anum elongatum- 
association förekommer även h. o. d. (jfr Fries). 
Som jag redan 1917 hade tillfälle att framhâlla (Du 
Rietz 1917), gruppera sig växtassociationerna i naturen 
mycket ofta tillsamman tili högre vegationsenlieter, inom 
vilka associationerna spela samma roll som arterna inom 
associationerna. Som gemensam benämning för dessa 
högre enheter med regelbunden sammansättning har se- 
dermera inom den växtsociologiska Upsalaskolan den av 
mig föreslagna termen associationskomplex blivit all- 
mänt antagen (Du Rietz, Fries och Texgwall 1918. 
Du Rietz, Fries, Osvald och Tengwall 1920). Associ- 
ationskomplex ha sedermera av Melin (1917) beskrivits 
frân det norrländska barrskogsomrâdets myrar uuder 
namn av »kombinerade myrtyper». Naturliga associati- 
onskomplex ha under de sista âren speciellt studerats 
av H. Osvald pa sydsvenska högmossar och av mig själv 
pâ skärgardshällmarker, varvid de visât sig med avse- 
ende pâ de ingâende associationerna förete en konst ans, 
füllt jämförlig med arternas inom associationer. I fj al- 
len har begreppet hittills knappast kommit tili använd- 
ning. Att associationskomplex med efter allt att döma 
synnerligen konstant sammansättning spela en mycket 
