51 
bäddsundersökningar. Arligen uppkastar havet stora 
massor av täng. Oftast ligger denna som ett relativt 
tunnt lager i med kusten parallella linjer pä sandstran- 
den eller inkilad mellan klipporna. Denna enklare form 
av tängavlagring (Warmings »Opdrift») har naturligtvis 
sitt stora ekologiska intresse. Grenom större frörikedom 
kunna dessa naturliga groningsbäddar förete ett frodi- 
gare och fran strandens övriga vegetation avvikande 
utseende, varjämte de naturligtvis äro väl ägnade för 
undersökningar av fröspridningen genom havsvattnet. 
(Skottsberg, cit. loc). # 
Av större intresse blir den uppkastade tangen, när 
den hamnar pä stallen av kusten, som äro relativt skyd- 
dade för den grova sjön, alltsä smärre bukter och vikar. 
Här avlagras är efter ar stora mängder av tang, som 
inte äter sköljes bort, utan far tid att »ligga tili sig» 
och överga i ävja. 
Av dylika tangävjor finnas pä Hallands Väderö 
4 — 5 st. större, men dessutom kan man pâ fiera stallen 
av kusten urskilja fiera smâ ävjor, som, om ocksâ i 
mindre skala, uppvisa ävjans ekologiska egendomlig- 
heter. 
Alla ävjorna, om större eller mindre, représentera 
samma ekologiska typ och visa städse trots olika läge, 
botten m. m. stora habituella likheter. Närmast stran- 
den, i ständig beröring med det salta vattnet urskilja 
vi en stinkande, brun tângmassa, som är fullständigt 
fri fran vegetation sä när som pâ en bakterieflora, hu- 
vudsakligen bestaende av svavelbakterier (ofta purpur- 
bakterier). (Warming: Lehrbuch der œkologischen 
Pflanzengeographie, pag. 388.) Följa vi ävjan uppât stran- 
den, se vi efter hand Vegetationen uppträda, i början 
ytterst spridd men tätare, ju längre upp vi komma, tills 
ävjan slutligen övergar i den ovanför liggande ängsmar- 
ken. Denna är alltid mycket sidlänt och genomsilas 
oftast av vatten frän nagot högre upp beläget (al)kärr. 
