68 
Den 14 aug. 1920 (efter Hera dagars uppehallsvä- 
der visade: 
Ulagapsävjan 78 vattenhalt 
Kohallensävjan 76 X » 
Orsaken tili denna överensstämmelse ligger natur- 
ligtvis i grundvattenniväns höga läge. 
En annan egßnskap hos ävjan, som man nästan a 
priori kan sluta sig tili, är, att den är nitratrik. Samt- 
liga därpa befintliga växter äro nitrofila. Redan 1908 
fann Weibull (loc. eit.) vid direkt tänganalys storamäng- 
der Salpeter. Bast finner man salpeterbildningen i na- 
turliga jordmâner behandlad av Hesselman, t. ex. i hans 
avhandling i »Meddelanden fran Statens Skogsförsöks- 
anstalt 1916 — 1917.» 
Jag liar begagnat tvä av bans metoder för att pä- 
visa Salpeter i ävjan. Dels har jag nämligen visât 
förekomsten av nitrifikationsbakterier i prov tagna ur 
ävjan, dels har jag pavisat nitrat i olika växters väv- 
nader, som finnas pa ävjan. 
Den förra metoden gâr sa till, att man beskickar 
en erlenmeyerkolv med ett tunnt bottenskikt av en 
lösning av nâgot ammoniumsalt (ex. H4N)2 SO4) -f- 
litet kaliumfosfat), och tillsätter nagra gram tangävja, 
och sä efter nagra veckor prövar, om ammoniaken om- 
vandlats i nitrat, i vilket fall en droppe av vätskan 
blafärgas vid tillsats av difenylamin -f- konc. svavelsyra. 
Jag erhöll i tva olika prov efter tre veckor skarp positiv 
reaktion. 
Samma blev även förhallandet i de fiesta fall med 
den andra metoden, där snitt av växterna lades pâ vita 
porslinsdigellock i difenylamin + svavelsyra. Alltefter- 
som snittet omgavs av en mörkbla eller ljusare bla ring 
framgick dess större eller mindre nitrathalt. Vid fran- 
varo av nitrat ingen blafärgning. Hesselman begagnar 
