107 
Hos vissa alger t. ex, Sphacelaria- arterna, Diplonema 
per cur sum, Enter omorpha torta , aureola , äldre delar af 
Ent. lingulata, intestinalis, Gladophora rupestris , glomerata , 
cristata, Monostroma balticum m. fh, kunde en dylik 
»rostfläckighet» stundom icke iakttagas, Membranen 
företedde emellertid vanligen en svag, diffus, gul- eller 
brunakfcig färg samt antog vid berlinerblâttprofvet ty- 
pisk blafärgning af ferriferroc 3 r anid. Man fär väl äfven 
i detta fall antaga aflagrade eller möjligen i mem- 
branen inlagrade oxidgranulae, ehuru de genom sin 
litenhet undandraga sig direkt iakttagelse. 
En dylik ytterligt fin oxidimpregnering af mem- 
branen är förut iakttagen hos TracJielmonas , och Asco- 
glena (Klebs, 1888 p. 407). Molisch (1892 p. 14) fann 
liknande strukturlös järnanrikning äfven hos Gladophora 
aegagropila Rabenh. Samma förhallande hade jag till- 
fälle iakttaga äfven hos en del pa algerna epiphytiska 
djurorganismer, sasorn Vorticella — särskildt i skaftet, 
i mindre grad äfven i klockan —, Sertularia , Gampa- 
nularia, Membranipora o. a. 
Hos Sphacelaria , Enteromorpha, Gladophora m. fl. 
tinner man ofta de yngre thallusdelarna utrustade med 
relativt tunna, stundom heit strukturlösa Fe 2 0 3 -aflag- 
ringar, under det att de äldre, pâ ytan vanligen stärkt 
knottriga och skrofliga thalluspartierna äro försedda 
med dels som förut intramembranösa, dels ocksâ rikliga, 
oregelbundna, stundom mer eller mindre protuberans- 
formigt utspringande, extramem branösa utflockningar. 
Hos Sphacelaria racemosa f. notata fann jag vid ett 
tillfälle dessa senare aflagringar sa mäktiga, att de 
nära nog helt utfyllde mellanrummen mellan de fjäder- 
formigt ordnade smagrenarna. Liknande oregelbundna, 
flockiga järnfällningar ha ocksâ iakttagits i en del i 
vattenytan fritt kringdrifvande, tofviga massor af Diplo- 
nema percursum. Äfven i gamla tufvor af Ulothrix 
pseudoflacca , PJiizoclonium riparium och Urospora mira- 
