119 
De exponerade kulturerna förlorade under natten si n 
rôda färg, hvilken emellertid ânyo inställde sig fôljande 
dag. Affärgningen under natten, torde bero dârpâ, att 
C0 2 -assimi]ationen afstannar, hvarvid den af växten 
vid andningen producerade kolsyran neutraliserar alka- 
liniteten i vätskan (Modisch, 1910 b, p. 12). — Alkali- 
utveckling under ljusets inverkan âr sâlunda harmed 
konstaterad äfven inom marina omrâdet. Af nâgon 
stôrre betydelse med hänsyn till järnanrikningen synes 
mig emellerid alkaliscensen af ofvan anförda skâl dock 
icke varà. 
Under alla omständigheter är jag ôfvertygad om, 
att sideroplastin for de hôgre hafsalgernas vidkommande 
ingalunda âr af en dylik vital betydelse som Wino- 
gradsky (1888) och Lieske (1911) tillerkänna samma 
fôreteelse i frâga om en del mikroorganismer. Dar* 
emot synes det mig ej alls otänkbart, att just dylika 
epiphytiska, siderophora mikroorganismer, âtminstone 
till en del skulle kunna vara orsak till järnanrikningen 
hos högre haf saiger. Marina järnbakterier äro emel- 
lertid hittills okända. Atskilligt synes mig dock tyda 
pa deras existens. 
VII. Järnanrikningens regionala utbredning. 
Med hänsyn tili förekomst och utbredning i verti- 
kal riktning synes i stört sedt järnanrikningen pâ de i 
litorala och öfre zonen af sublitorala regionen växande 
algerna i allmänhet vara rikligast samt sedan aftaga 
mot djupet, hvilket väl torde sammanhänga med för- 
delningen mellan det mindre salta, fran floder och sjöar 
härstammande, järnrika baltiska ytvattnet a ena sidan 
samt den där nedanför, i motsatt riktning framfiytande 
underströmmen af salt och järnfattigt Kattegatvatten 
â andra. 
