122 
Denn a alggytfcja synes emellertid ha varit tämligen 
väl begränsad i lokalt hänseende. Vid en draggning 
vid annat tillfälle, pa ungefär samma ställe men pâ 
15 m. djup, visade sig bottnen tackt af Mytilus- och 
Mya - skal samt sten. Algvegetationen var här riklig, 
saväl kvantitativt som kvalitativt (31 olika arter) och 
exemplar en füllt friska. 
Det synes mig ganska antagligt, att man äfven 
pä andra stallen skulle kunna finna liknande alg- och 
Zoster a-g yttjor. — Jag erinrar mig för öfrigt ännu ett 
par exempel härpa fran Hälsingborgstrakten. — All 
den oerhörda mängd alger, som produceras i hafvet, 
maste ju efter afdöendet i alla fall nägonstans taga 
vagen. Den del, som kastas upp pa land, är säkerligen 
heit försvinnande obetydlig i förhaliande tili den mängd, 
som stannar kvar i. hafvet. Sannolikt anrikas dessa 
alger pâ vissa Ställen, i fördjupninger, halor o. d. och 
ge sä upphof tili lokala gyttjebildningar. 
Säkerligen skall man i dessa gyttjebildningar äfven 
i en eller annan form — antagligen som svaveljärn — 
aterfinna det af algerna under lifstiden i rikt matt ut- 
fällda järnet. Den svarta färgen pâ algg 3 ^ttjan frän 
Sjollendraggningen synes bl. a. tyda därpa. Dylika pâ 
stärkt förruttnelsekraftiga ämnen rika gyttjebildningar 
äro enligt Naumann (1919 a, p. 30, 1921 a, p. 147) in- 
om sötvattnet just den typiska miljön för uppkomsten 
af svafveljärn, hvarvid det erforderliga svafvelvätet 
erhalles genom ägghvitesönderdelning och sulfatreduk- 
tion. Denna bildningstyp för svafveljärn torde ocksä 
äga tillämpning inom det marina omrâdet. Jfr Andrée, 
1911, p. 121. Att H 2 S-bildning i stör skala äger rum 
vid hafsalgernas förmultning är nägot som redan för 
länge sedan pâvisats af Warming (1875). 
Vid anaerob sönderdelning af vissa torfslag kan 
äfvenledes en betydande H 2 S-bildning komma till stand. 
Jfr härom G. Alm m. fl., 1921. 
