144 
storia i de centralsvenska fjällen, har man gifvetvis att 
i första hand bygga pa de fossilfynd, som förut omta- 
lats. De funna arternas antal är visserligen ringa, men 
de torde med full evidens bevisa den växtgeografiska 
hypotesen, att en mer eller mindre rik flora öfverlevat den 
s. k. Mecklenburgiska istiden pâ refuger i västra Syd- 
norge». — Sedan under värmetiden var floran inskränkt 
till fjälltopp arna. »Högt (200 — 300 m.) of van nuvarande 
skogsgränser härskade en silvin och subalpin växtvärld, 
i hvilken ingingo värmeälskande arter, som nu delvis 
äro utdöda fran dessa fjälltrakter.» — Men sedan kom 
klimatförsämringen, under hvilken spridningen af fjälh 
floran torde pâgâtt med ständigt stegrad intensitet. 
Ur kapitlet 5, kärlväxtfloran, göra vi följande utdrag. 
Poa herjedalica n. sp. med latinsk diagnos. Den har 
uppkommit ur kombinationen P. alpina X pratensis; icke 
vivipara primärhybrider ha dock aldrig blifvit funna. 
»Fran P. pratensis är den lätt skild genom sin frodiga 
växt i upplösta tufvor; vidare äro snärpen längre, vippgre- 
narnas antal i nedersta kransen sällan eller aldrig fler 
än 2 och i smaaxen äro skärmfjällen betydligt större 
och bredare än hos P. pratensis. Med P. alpina kan den 
ej förväxlas, da nyskotten alltid genombryta slidorna 
och äro bâglikt uppstigande. P. herjedalica är endast 
iakttagen vivip^*». Hrj., Jmt., Enare Lpm., LLpm., 
Nordlands amt och Hardanger. 
( Carex Goodenötvii X rufina och C. juncea X rufina, 
Jmt., bada utan beskrifning.) 
( Luzula arcuata X spicata och L. confusa X spicata , 
Hrj., bada utan beskrifning.) 
Orchis cruenta X maculata , Hrj. 
Draba incana X rupestris, Hrj., Jmt. 
Saxifraya tenuis nov. sp. med latinsk diagnos. Dä 
enligt förf. Small redan 1909 upptagit S. nivalis ß te- 
nuis Wg. som art, fastän under släktet Micranthes, borde 
förf. ej satt »nov. sp.» utan »nov. comb.» En lang ut- 
