169 
violett, om detta utgjordes av garvämne — t. ex. i märg- 
och barkcellerna av Crassula tetragona — , samt f öreslog 
reagenset heit allmänt tili att pävisa detta ämne. 1890 
farm Ambronn, att klorzinkjod meddelar kitin en violett 
färgning, vilken iakttagelse ar 1897 bekräftades av van 
Wisselingh och Zander, som därjämte iakttogo, att chi- 
tosan (mykosin) ger med detta reagens en rödviolett 
reaktion. Redan pâ grand av detta kitinsubstansernas 
mikrokemiska förhallande torde säkerligen ofta förväx- 
lingar med cellulosa ha förekommit. Och heit nyligen 
har Molisch lyckats pävisa, att liknande reaktioner er- 
hâllas i vissa fall med füllt oorganiska snbstanser. En 
med cellulosans violettfärgning överensstämmande re- 
aktion inträder nämligen vid behandling av cilkalikarbo- 
nater och vissa andra alkaliskt reagerande metallsalter 
med klorzinkjod. Reaktionen, vilken Molisch prövat 
med positivt résultat, förntom a ifrâgavarande substan- 
ser, â askrester frän ett flertal växtarter, torde, sâsom 
Molisch antager, vara att äterföra tili bildningen av en 
kolloidal, jodadsorberande £w&-förening, basiskt karbonat 
eller kanske hydroxid. Den härvid uppstäende violett- 
färgningen synes mig — bortsett fran dess awikande 
ton — tili sina betingelser nära överensstämma med den 
i det föregäende nämnda, av Biltz närmare stnderade 
färgningen av basiskt lanthanacetat, som vid närvaro av 
jod antager en blâ, om jodstärkelsens erinrande färg. 
Aven i detta fall är färgningen bnnden vid en kolloidal 
tillständsform hos den jodadsorberande snbstansen. 
Lund botaniska institution den 10 april 1921. 
Zusammenfassung. 
Bekanntlich tritt bei Behandlung von Stärke mit 
Jodlösung eine charakteristische blaue Färbung ein, die 
die Mikrochemie ja seit der Entdeckung dieser Reaktion 
— durch Stromeyer sowie durch Colin und Gtaultier 
de Claübry (1813 bezw. 1814) — als das wertvolleste 
