del af en s/ï^cellig^. .gajreiik.yjijatisk väfnad, som kos 
yngre körtlaC alMuiâs** «elfer • “begKtnsas af ett cellager, 
hvilket Reinke betraktar som en epidermis; lios nâgra 
äldre körtlar är detfca lager i följd af förslemming 
försvunnet ocli ersatt af ett annat innanför liggande 
lager af celler, hvilket ater i sin ordning kan för- 
slemmas och lemna plats för andra ntat begränsande 
celler *)• Till hvarje flik gâr i regeln en kärlknippe- 
gren frân stammens kärlknippesystem. Hos grodd- 
plantor förekomma endast tvenne körtlar, livilka sitta 
i mellanrummen mellan de bâda hjertbladen. Under 
groddplantans fortsatta utveckling förändra körtlarne 
plats och âterfinnas under bladbaserna till ett antal 
af minst trenne, en median, midtfür bladets hufvud- 
rierv och tvenne laterala, af livilka senare den kato- 
diska framkommer först. Tretalet hos äldre växt- 
exemplar ökas till ett Herbal, enär bladbaserna hos 
dem erbjnda större utrymme. 
Till sin morfologiska natur skulle bar ifrâgava- 
rande körtlar enligt Reinke’s uppfattning vara att 
anse sâsom ett eget slag af organ, hvilket ej fâr eller 
kan liänföras till nâgon af de vanliga kategorierna at 
morfologiska bildningar, utan bör betraktas sâsom ett 
thallusartadt sekretionsorgan, alldeles säreget för här 
afhandlade växtarter. Genom dem produceras det 
mesta slemmet, som intränger öfverallt, der rum for 
detsamma kan beredas inom den unga knoppen, och 
bibehâller sig och aterlinnes äfven sâsom ofverdrag pâ, 
nâgot äldre stamdelar och bladbaser. 
Det mest egendomliga med dessa körtelorgan är 
emellertid ej deras här i korthet anmärkta anläggniug, 
yttre utseende och funktion. Det som tvärtom sär- 
skildt hänledt botanisternas uppmärksamhet pâ dem 
är den omständigheten, att man nästau alltid paträffar 
uti en Gimnera - stams yttre parenkymväfnad, nâgot 
innanför stamytan och i närheten af anförda körtlar 
') Reinke, 1. c. sut. 87. 
