snarare groddtrâdar talrika mellan de öfre bladen, 
enkla, gula, langsträckta och spiraltormigt eller pa 
andra satt krökta: fruktskaft rödt; frukt under myn- 
ningen ej sammandragen med koniskt lock och exo- 
theciiceller ej kollenkymatiska ; yttre tänder slutligen 
brungula; sporer rödgula. 
P. proligera igenkännes lättast genom sin glän- 
sande, ljusa färg och formen pa gonidierna. Ivänne- 
tecknen trän frukten har jag atergifvit efter Limprtchts 
beskrifning, det mig tillgängliga materialet af 
fruktbärande exemplar har varit alltför knapphändigt, 
für att jag skulle kunnat bilda mig en egen asikt oni 
dessa känneteckens beständighet. Det torde vara svârt, 
att finna nâgra väsentligare skiljaktigheter mellan 
bladen hos P. proligera och P. annotina ; det har dock 
synts mig, som om bladen hos P. proligera äro mera 
ovala och kortspetsade och liafva nagot delikatare 
cellväf af längre och smalare celler, hvaremot P. anno- 
tina har mot basen tydligt bredare, äggrunda och 
mera längt afsmalnande blad med nagot kortare och 
bredare celler. 
Genom utbrytningen af P. proligera, har Lind- 
berg lämnat ett vackert bevis pa sin skarpsynthet vid 
särskiljandet af mossornas växlande. former, och den 
utbrutna arten torde heit säkert komma att stä sig 
inför framtidens kritik. För min egen del mäste jag 
bekänna, att P. annotina , sadan den förr uppfattades, 
alltid synts mig omfatta tvenne skiljaktiga former, 
som det varit mig motbjudande att sammanföra under 
samma art, hvilket missförhallande genom uppställan- 
det af P. proligera säsom art blifvit afhjälpt. 
6. Pohlia annotina (L.) Lindb. har, som s}mes 
af det föregäende, hos oss sammanblandats med P. 
proligera. En ny utredning af utbredningen i Skan- 
dinavien af P. annotina torde därför vara nödig; jag 
lämnar för detta ändamäl en förteckning öfver de 
skandinaviska växtställen, för P. annotina , som jag 
