91 
nade stândarne, men icke ett körn af pollenet kan 
komma till de väl skyddade märkena. Men liar fin- 
nes nu en môjlighet för insekter att öfverföra det, i 
ty att mellan kronbladen finnas stora springor, som 
väl tillstädja smärre insekter tillträde till stândarne. 
Men huru denned förhaller sig, vet jag, som sagdt, 
ingenting ännu. Sa afstannar da slutligen äfven kron- 
bladens längdtillväxt, ocb växten star en tid pâ detta 
satt, men snart förvissna ocli affalla kronbladen, ocb 
da först liafva stândarne fritt tillträde till de nu 
skyddlösa märkena. Ri kl i g fruktsättning inträffade 
pâ de 3 exemplar jag odlade. Hvad själfva anthe- 
sens langvarighet beträffar, sä kan den variera nâgot 
hos olika blommor. I allmänhet var den dock afslu- 
tad hos mina exemplar pâ 4- — 8 dagar. 
Ser man sig omkring i växtriket, sä skall man 
finna ej sa fâ exempel pâ ett dylikt förfaringssätt, 
om jag sä far säga, hos växterna, kvarigenom de ge- 
nom vissa matt och steg, olika hos olika slägten och 
arter söka skydda sig för autogami, men att denna 
dock slutligen inträder. Men i alla dessa fall hafva 
dock växterna, sä vidt jag känner, den uträkningen 
med dessa anordningar, att de söka, sa vidt möjligt 
är, astadkomma korsbefruktning med inselders tillhjälp. 
Men om sâdana af en eller annan anledning uteblifva, 
hafva växterna da likväl en sista resurs att tillga, 
och den är autogami genom undanrödjande af de at- 
gärder, som förut hindrade densamma. Hos Ger. 
viscidulum hafva vi möjUgen ej insekter med i speiet, 
om man far tro de allmänna uppgifter, som finnas 
om pollinationsförkallandena hos de smäblommiga Gera- 
nium-arterna, men dä ser jag ingen annan utväg än, 
att man fär tyda ofvannämda biologiska förhällanden 
sâsom nâgot för växten mimera alldeles värdelöst, men 
hvilka möjligen under den phylogenetiska utvecklin- 
gen varit af betydelse för densamma, ty naturell gör 
väl inga öfverflödsgerningar. Men hafva vi äfven 
