106 
tes kos E. ruhig, framtill derigenom, att dess sidoveck 
nâ kvarandra; hos E. Jatif. nâ recken ej hvarandra, 
kraraf foljer, att kâligketen är öppen. Mellan sido- 
vecken ock läppens rörliga slutstycke kommer i fôljd 
käraf kos E. ruhig, endast ett obetydligt kâl att finnas, 
medan deremot kos E. Jatif. passagen ligger öppen. I 
en nyss öppnad blomrna af E. ruhig, täcker pollinariet 
kela läppens kâligket, sä att man ej kan ofvanifran 
se derin; kos E. Jatif. täckes endast kalfva kâligketen, 
kvadan man bekvämt kan betrakta den ofvanifrän. 
Märkligt rore, om dessa oliklieter, kvilka ju be- 
tinga olika anordning för befruktningen kos E. ruhig. 
ock E. Jatif. ej skulle vara tillräckliga för att bevisa 
deras arträtt. 
Efter liera timmars sökande — hvarunder jag 
beskädat väl 1000-tals individ af kvardera arten — 
fann jag ett enda exemplar, som künde anses vara 
en öfvergängsform mellan dem. Dâ dess pollen be- 
fans vara mycket däligt, anser jag den vara kybrid. 
Hos begge arterna likna pollen-qvaternerna kvita 
bomullsbalar, ombundna med ett korsadt snöre. Hos 
E. JatifoUa X ruhiginosa fann jag kögst fa dylika 
körn; alla de öfriga voro afvikande än deri, att de 
kade en rissen brun färg, än deri, att ett eller trä 
eller tre körn i qvaternen voro skrumpnade, än deri, 
att qvaternen öfvergatt tili en oregelbunden massa af 
obestämd ock verlande form. 
Alla stamleden voro förlängda (— rubiginosa), 
de öfre bladen smala, de nedre bredare, mer än dub- 
belt sa lânga som internodierna (= latif.); blommornas 
färg grün med köttröd anstrykning (= latif.), men af 
samma storlek som kos ruhiginosa ; läppens form inter- 
mediär ; bucklor nägot starkare vartiga än kos lati- 
folia; dess konkavitet ej füllt skaten framtill; inre 
kalkbladens köl skarpt framträdande ock tvärt slutande 
säsom kos ruhig., men räcker ej längre än tili kalk- 
