Ill 
Om Phyllodie hos Cornus suecica L. 
Af Otto Ekstam. 
I en föregaende uppsats *) har jag pâpekat, att 
Cornus suecica i Jämtlands fjälltrakter ofta uppträder 
med gröna eller delvis gröna svepen. Detta visar 
sig äfven vara fallet i nordliga Norge, att döma efter 
pressade exemplar, som farmaceuten N. Svensson hem- 
fört fran Finmarken och godhetsfullt stallt till mitt 
förfogande. 
Pâ âtskilliga indiyid af Cornus suecica fran denna 
trakt voro blommorna ombildade pâ fiera satt. Star- 
kast utvecklad af de tili ett antal af 4 — 8 reducerade 
blommorna i livarje inflorescens var toppblomman, 
hvilken oftast var nära dubbelt sä stör som umbellans 
öfriga blommor. Karaktäristiskt för samtliga blom- 
mor var, att bägge hyllekransarne voro gröna samt 
att befruktningsorganen voro mer eller mindre full- 
ständigt reducerade. Foderbladen, i normala fall en- 
dast utgörande en 4-flikig valk, voro ända tili 6 mm. 
langa och voro än kortare än längre än kronbladen. 
Dessa, som varierade mellan 4 — 6 mm. i storlek, sutto 
i nagra blommor alternerande med foderbladen, i 
andra äter motsatta dessa. I ett par blommor tycktes 
en öfvertalig kronbladskrans förefinnas, i det att innanför 
och motsatt kronbladen uppträdde ännu en bladkrans af 
mindre storlek. Huruvida denna uppkommit genom 
en differentiering af kronbladsanlagen eller genom en 
omvandling af standarbladen, har jag ej kunnat af- 
göra. I en blomma iakttogos 3 foderblad och 3 kron- 
blad, i en annan 4 stora foderblad och endast tvenne- 
smärre kronblad. Af andröceet och gynäceet fanns 
i samtliga blommor endast en antydning i form af en 
outvecklad knopp, utom i en blomma, där fyra stan- 
dare voro utvecklade, under det i pistillens stalle 
') Otto Ekstam, Teratologische Beiträge — Öfvers. af K. Vet. 
Ak:s förhandlingar 1894, n:o 2. 
