Om icke geotropiska och negativt geotropiska 
rötter hos sandväxter. 
Af Johan Erikson. 
Dä jag under ett par somrar varit sysselsatt med 
undersökning af sand- or : strandfloran i östra Späne, har 
jag äfven kommit att ägna en noggrannare uppmärksam- 
het ât ett par pä sandig mark växande Carexarter, nämli- 
gen Carex arenaria och Carex hirta. Som bekant hafva 
bäda dessa arter ett längt, i jorden krypande lizom, som 
ätminstone hvad den förra arten beträlfar kan nâ en längd 
af fiera meter. Hos alla sand- och ökenväxter är i all-män- 
het det underjordiska systemet kolossalt utveckladt. Ri- 
zomen hos dessa bäda växter äro typiska exempel pä hvad 
Hjalmar Nilsson *) kallat fjäl-liga. rizom, i det att jörd- 
stammen framväxer med bladlös, knopplik spets och sak- 
nar egna assimilerande blad. Hos E. Warming 2 ) upp- 
tagas dylika stambildn ingar i hans ll:te grupp: ”Under- 
jordiska vandrare med horisontala rizom” En uppgift i 
”Skudbygning o. s. v.” fär utan tvifvel betraktas som ett 
tryckfel, nämligen att Carex arenaria skulle föras tili un- 
dergruppen B, utmärkt genom oregelbundet förgrenade 
rizom, dä författaren senare i ”De psammophile Forma- 
tioner i Danmark” omtalar och afbildar ”de menet lanne 
O O 
Sympodier.” 
Rizomet hos Carex arenaria bestär af talrika interno- 
dier af ett par centimeters till mindre längd. Hvarje inter- 
nodium är beklädt med ett slidlikt, glänsande brunt läg- 
blad. Dessa lägblad sitta i 1 / 2 spiral. Frän nodi utgä 
rötterna och de öfverjordiska skotten pä det sättet, att 
rötter utskickas frän hvarje nodus, men ett öfverjordiskt 
skott endast frän vanligen kvart 5:te nodus. Warming 3 ) 
*) Dikotyla Jordstammar. 
2 ) Om Skudbygning, Overvintring og Foryngelse. 
3 ) De psammophile Formationer o. s. v. 
not. Not: 189i. 
10 
