187 
ocli af hvilka man med fog kan beteckna Here som 
’’glaciala relikter” i egentlig mening. 
Men en omständighet lemnar man härvidlag lätt 
ur räkningen. Kunna alla sä att säga sekundära 
förekomster af relikta yäxter förklaras, genom att de 
pâ nâgot satt successive vid strandlinieförskjutningar 
och andra förändringar framflyttat eller kanske rent 
\it ombytt växtlokal? Har verkligen ej sedan den 
tid, skogsfloran undanträngde en mer eller mindre 
oblandad glacialflora frân ett visst omrâde, nâgon ntj 
invasion af sâdana former egt rum öfver dess mark 
och öfver den, hvilken först i ett framskjutet skede 
af postglacial tid köjdes öfver hafvet? 
I sjelfva verket veta vi ganska litet om de yttre 
förhallanden, hvilka betinga ökad utbredning at den 
glaciala floran eller grupper deraf. Men genom di- 
rekta växtgeografiska analyser antydas, som jag i det 
följande skall söka visa, att fordomtima verkligen 
sâdana spridningar egt rum, och det blir en senare 
ätgärd att undersöka orsakerna härtill, en undersök- 
ning, till hvilken ledtrâden bast gifves genom att 
söka hänföra dessa förskjutningar till bestämda geolo- 
giska tidsskeden. 
Nedanför den grans, som betecknar största ut- 
bredningen af det postglaciala Litorina - hafvet är det ej 
sa alldeles ovanligt att pâ försumpningarne i de land- 
skap, Nerike och Upland, der jag varit i tillfälle att 
undersöka detta förhallande, anträffa en del glaciala 
och subglaciala former, hvilka genom sitt spridda 
uppträdande och sitt förekomstsätt häntyda pâ en 
mera sammanhängande utbredning. Man hör dem 
ocksâ ibland karakteriseras som ’’glaciala relikter”. 
Nâgra exempel skola framdragas. 
Pâ en torfmosse vid sjön Längen, Axbergs sn. 
Nerike, växer i ett sphagnetum myrtïllosum med Ledum 
i mängd Betula nana. Som Kjellmark pâvisat, finnes 
här ock Betula intermedia , uppkommen genom korsning 
