190 
dessa glaciala ocli subglaciala former bör hänföras, 
hvilken naturligtyis äfven gjorde sig märkbar ofvan 
L. gränsen. Samtidigt med derma utbredning trängde 
sig granen segerrikt f'ram i de fiesta skogsformationer, 
i kvilka de ifrâgavarande försumpningarne ligga in- 
bäddade. — En senare klimatförändring vid nägon 
tidpunkt framemot nntiden maste ater ba bragt dessa 
former pâ retrait. 
Benämningen ’’glaciala relikter” är salunda för 
den ifrâgavarande växtgeografiska gruppen alldeles 
olämplig. 
Det är nu med en alldeles annan art af ’’glaciala 
relikter”, som vi skola sysselsätta oss. 
Länge bar man känt, att i norra Skandinavien 
en del fjällväxter anträffas vid stränder af bäckar ocb 
elfvar langt ner i barrskogsregionen. 
I allmänbet bar man varit böjd att anse dessa 
växter som tillfälligt transporterade tili dessa sina 
ständorter, derigenom att det vattendrag, vid bvars 
stränder de funuit en fristad, tagit med sig hit gro- 
bara frukter ocb frön fran de alpina regionerna, ocb 
att äfven pâ sä sätt dessa glaciala kolonier fortfarande 
rekiyteras ocb bällas vid lif. 
• Med det utvecklingshistoriska äskädningssätt, som 
allt mer ocb mer börjat prägla växtgeografien, bar 
äfven en annan synpunkt gjort sig gällande, nemligen 
att de äro relikter och stamina fran den tid 7 da glacial 
flora ännu berskade i de nuvarande barrskogsregionerna. 
En af de forste, som uttalade sig i denna senare 
riktning, var C. Melander *). Sedan ban beskrifvit 
sädana förekomster frân vattendrag i Ivlittfjällets barr- 
skogsregion ocb vid Vojmielfven, söker ban visa, att 
âtminstone ej alltid dessa fjällväxtkolonier kunna ”vara 
emigranter fran fjällen i den meningen, att de upp- 
vuxit ur frön, som flodvattnet fort ned derifrân”. I 
stället anser ban dem vara relikta ocb säger pag. 57: 
') — I Äsele lappmark sommaren 1880. Bot. Notiser 1881. 
