191 
”Helt nära ligger den förmodan tillhands, att da ijäll- 
floran i varfc land varit under en aflägsen forntid 
(under eller efter isperioden?) utbredd öfver heia Skan- 
dinavien, nämligen pä sadana stallen, som arligen 
befriades frän is och snö, representanter för denna 
Hora ända tili var tid somligstädes bibehallit sig pa 
sadana lokaler, som i klimat och annat äga nägon 
likhet med fjällen, sä att de uppfylla vissa vilkor för 
fjällväxternas trefuad”. 
Nagra egna undersökningar öfver dessa elfsträn- 
dernas glacialflora, som jag sonimaren 1893 var i 
tillfälle att anställa i Jemtland, skola här meddelas. 
Frän detta landskap hafva länge sadana före- 
komster varit kända. 
Fl. Behm ') meddelar t. ex., att han i Oviksfjäl- 
lens barrskogsregion vid Aräns stränder funnit Salix 
lierbacea , Pedicularis lapponica , Vahlodea och Arclian- 
gelica samt vid Gräftän flere fjällväxter, hvilka enligt 
hans förklaringssätt ’’der uppspirat af frön ditförda af 
fjellfloden.” 
I P. Olssons * 2 ) förtjenstfulla sammanställning af 
de jämtländska fjällväxterna upptager han nagra sadana 
förekomster. En del af dessa tyckes han uppfatta 
som urgamla relikter frân en sammanhängande glacial- 
ûora, en annan del som uppkomna genom recent frö- 
transport frän de alpina regionerna. 
Pa gränsen mellan Mullfjället och Areskutan 
skär sig en vacker bäck, Ullän, ner genom skiifrar 
och Pentamerus-kalk utför fjällsluttningen. I barr- 
skogsregionen förekomma allmänt atminstone ner tili 
460 m. ö. h. pa stränderna af denna bäck sma kolo- 
nier af alpina och subalpina växter. De förekomma 
') — En botanisk utflygt tili Oviksfjällen i Jemtland, somnia- 
ren 1876. Bot. Notiser 1880. 
2 ) — Om de jemtländska fjällväxternas utbredning inom Sve- 
rige. Redogörelse för Högre Allmänna Läroverket i Östersund 
Läsäret 1889-1890. Östersund 1890. 
