195 
Det âterstâr nu atfc förklara cletta slag af före- 
komster af glaciala former nere blanc! lâglandsfloran. 
Yi minnas att tvâ sâdana förklaringsförsök äro lemnade. 
Äro de nu af elfvarne ock vattendragen direkt 
transporterade frân de alpina ock subalpina regionerna 
ner pâ elfstränderna, der de bildat kolonier eller rent 
af ingâtt i vissa närgränsande kedformationer? 
Yid Ullân, der pâ grand af Areskutans skarpa 
lutning afstândet till de alpina regionerna ej är stort, 
künde man ju tanka sig, att vattnet fort med sig de 
nämda glaciala formerna deruppifrân. Dylika förflytt- 
ningar kunna naturligtvis äfven ka egt rum pâ langt 
kali, men utsigterna för en kolonisation af flere arter 
i större individmängd minskas emellertid mycket kastigt. 
Für den ymniga förekomsten af glaciala former 
t. ex. vid Ristafallet djupt ner i barrskogsregionen ock 
flere mil frân nâgot fjäll, livars alpina bäckar skulle 
fort med sig erforderligt antal frön eller andra pro- 
pagationsindivid ner till Undersâkerselfven lampar sig 
sâlunda ej detta förklaringssätt. Den omständigketen, 
att flere af de glaciala former, som vi sett vid Ullân, 
äfven âterfinnas i sâdana frân fjällen aflägsna kolo- 
nier, tala för, att äfven Ulla-förekomsten tillkommit 
pâ samma ock sâledes ej pâ detta supponerade satt. 
Yidare finner man vid en granskning af de ofvan 
lemnade listorna flere glaciala former, som ingalunda 
ofvan barrskogsgränsen äro att räkna till de vanliga- 
ste, dem sâlunda, hvilka i första rammet skulle komma 
i frâga vid en sâdan eventuel transport. Den alpina 
regionen i de jemtländska fjällen är nemligen till 
ojemförligt största arealen tackt af en enformig ked- 
formation med Empetrum, Ericinéer, (Jadince, Cetrariae 
ock mossor, i kvilken pâ det stora heia taget de for- 
mationer, som företrädesvis kysa just dessa nämda 
former vid elfstränderna, endast förekomma som in- 
spränglingar. 
