196 
Det âterstâr dâ knappast annat an att anse de 
ifrâgavarande kolonierna — âtminstone till allra 
största delen — soin gamla pâ platsen ocli, dâ de âro 
af belt annan natur än den omgifvande Vegetationen, 
som relikta. Men i sa fall frân hvilken tid? 
Att de, som man antagit, skulle härstamma frân 
den första glaciala vegetation, som vid isens afsmâl- 
taiide skulle täckt äfven lâglandet, förefaller mig mycket 
otroligt. Under den oerliördt lânga tid, de i sâ fall 
skulle varit utsatta for konkurrens med sedermera 
invandrade floror, skulle de heit säkert vara betydligt 
mer splittrade, an de âro. Men i dessa kolonier pâ 
elfstränderna âr det fortfarande dessa '"’glaciala relikter”, 
som bâde till individ- ocli art-rikedom spela bufvud- 
rollen. 
Den tid, dâ dessa kolonier voro ruera kontinuer- 
ligt förbundna med livarandra ocb fjâllvegetationen, 
mâste ligga betydligt nârmare • vâr egen. Yi skola 
först irndersöka, om de glaciala former, som nu be- 
bandlats, pâ andra punkter med andra klimatiska för- 
bâllanden upptrâda mera sammanhângande utom sitt 
egentliga alpina utbredningsgebiet och sedan efterse, 
om i nâgot skede af postglacial tid efter glacialflorans 
förträngande af skogsfloran analoga sâdana fôrbâllan- 
den berskat öfver Jämtland. 
Utom sitt egentliga utbredningsomrâde i regio 
alpina ocb subalpina bafva, som jag strax skall visa, 
de fiesta af de nu för elfstränderna uppgifna glaciala 
växterna ett bestâmdt âterkommande uppträdande 
äfven i lägre regioner helt olikt det, som de fbrut 
bebandlade glaciala formerna frân Nerike ocb Upland 
egde. Det omrâde, der sâ ar fôrbâllandet, âr Norges 
vestkust — särskildt Ilex- regionen, der man sedan 
länge vetat att alpina växter gâ längt ner ända till 
bafsstranden — ; ocb für att bekvämast visa detta 
’) Jmfr. t. ex. H. StröMFELDT, Iakttagelser öfver fanerogam- 
och ormbunkvegetationen vid Norges sydvestra kust. Bot. Notiser 
