248 
lâglandet uppträdande bladtyperna icke ofta hos 
ifrägavarande släkte. Nägra fall af ’’daggblad” *) 
synas dock förefinnas. Exempelvis m â närnnas: 
S. nutans H. f. (Himalaya, Sikkim 10 — 12,000 fot, 
hvilken höjd delvis motsvarar Regio temperata) 
Daggbladen förekomma, som jag ocksä i ’’Klima 
und Blatt in der regio alpina” nämner, rätt ofta 
ofvan skogsgränsen i tropiska högfjäll. Sa är äfven 
fallet med S. diversifolia Wall., hvilken vid 9 — 
10,000 fots höjd (Himalaya) har tydliga daggblad, 
men pa lägre nivä, dar en större regnmängd faller, 
ganska tydligt droppspetsade blad, som tendera at 
’’regnbladstypen.” Daggbladstypen är äfven represente- 
rad af den i mycket torra trakter pa orientens berg 
(t. ex. Shâlizân och Shéndtoi) växande S ■ pachyclados 
Aitchison et Hemsley samt af S. pennsylvanica L. 
i Nordamerika. 
Begifva vi oss däremot frän glacieromrädet nt pa 
de för vinden utsatta klipporna, dar tillika fuktighet 
ständigt förefinnes hos nnderlaget, sä skola vi där finna 
en annan bladtyp nämligen den ’’alpina vindbladsty- 
pen.” Denna représenteras hos släktet Saxifraga af 
en mycket stör mängd arter, bland hvilka vi endast 
ma nämna nägra fä, nämligen: S ■ cœspitosa L. (Kirn, 
’’Rochers, exposés an nord”, Harz, ’’auf den Stürmen 
ausgestzen Kalkfelsen des Harzgebirges”), S. decipiens 
Ehrh. (”ad rupem Schreckenstein”), S- sternbergii Willd. 
(”in cacumine montis Milleschaner”), S. cymosa W. K. 
Grieseb. ' (”in rupestribus Transylvaniæ 7 — 7,500 fot”), 
S. peruviana Aerenb. (Kordilliererna 14 — 16,000 fot) 
S. pentadactylis Lap. (med mycket fina flikar, pä Pyre- 
neerna och pa Sierra de Guadarama). Dessa arter 
synas tillhöra högfjällen och hafva mahända direkt 
utbildat sina blad frän en hjärtbladsliknande typ. 
Äfven ntseendet talar härför. En annan kategori af 
2 ) J. R. Jtjngker, Om regnblad, daggblad ocdi snöblad, Bota- 
niska Notiser 1893 N:o 3 ocli 1894 N:o 3. 
