fi 
viLLius ') anför den frân vâra nordliga kustlandskap 
och enl. Henning * ) synes den ega en ganska stor 
utbredning i Jämtland, der jag sjelf varit i tillfälle 
iakttaga den i granregionen pâ Areskutans sluttningar. 
Särdeles ymnigt förekom den pâ sluttningarne mot 
Mörviksan, och da den vanligen kär uppträdde i unge- 
fär samma sällskap som pâ de ofvan skildrade lapp- 
ska lokalerna, tillâter jag mig kär nedan inskjuta en 
stândorts-anteckning just frân en af sluttningarne 
mot Môrviksân. Skogsskiktet utgjordes till ungef. 
lika stor procent af Betida odorata ock Picea Abies 
samt enstaka individ af Alnus incana. Spridda buskar 
af Rnbus iâffus ock Salices ( S . lanata ock phyliccefolia) 
bildade ett glest snârskikt. Högsta fältskiktet bestod 
kufvudsakligen af Aconitum Lycoctonum , ffodig ock 
stundom ända tili manskög. I mellersta ock lägsta 
fältskikten uppträdde följande växter i större eller 
mindre ymnigket: Spiraea Ulmaria (spars.), Aira cae- 
sqntosa (spr.), Geranium silvaticton (spridd), Carex alpina 
(spr.), Parnassia palustris (ända tili 35 cm. kög), 
Alchemilla vulgaris , Anthoxanthum odoratum, Solidago vir - 
gaurea , Cerefolium silvestre, Banuncidus acris, Pliegop- 
teris polypodioides , Vaccinium vitis idcva, Euphrasia offi- 
cinalis, , Polygonum viviparum , Bartsia alpina ock Viola 
biflora. Bottenskiktet sammansattes af Hylocomium 
proliferum ock triquetrum med insprängda Ptilidium 
ciliare ock Selaginella selaginoides. 
Att under utbildningen af ett sä tätt ock slutet 
växtsamkälle som den omtalade Aconitum-formationen 
en stark konkurrens skall ega rum mellan de i det- 
samma ingâende arterna ligger i öppen dag. 
1 1 A. Y. Grevillius, Biologisch-physiosnomische Untersuchun- 
gen einiger schwedischer Hainthälchen. Bot. Zeitung, Heft. VIII, 
IX, 1894. 
E. Henning, Agronomiskt växtfysiognomiska studier i Jenit- 
land. Stockholm 1889. 
