Det gäller tydligen bar vid lag att uppbjuda alia 
krafter i en strid, der en art (resp. individ), rnstad med 
största antal sä att säga biologiska fördelar, har utsigt 
att afgâ med seger. Jnst denna biologiska sida af 
växtfysiognomiken eller frâgan om de lagar, efter 
hvilka ett växtsamhälle konstitueras, har pâ sista tiden 
börjat mer och mer draga nppmärksamheten till sig 
och göras till föremäl för studier. Sa har Gtrevilliüs 
i en förlidet är utkommen uppsats 1 ) efter dessa prin- 
ciper behandlat atskilliga lunddälds-formationer i An- 
germanland och Medelpad och dervid kommit tili 
ganska intressanta résultat. Likheten i sammansätt- 
ning af den lunddäldsvegetation, som Gr. beskrifrer 
exempelvis frân Stolpâs pâ Alnön i Medelpad, med 
den af mig frân Kaddepakte i trakten af Kvikkjokk 
skildrade är, bortsedt frân nâgra mindre skiljaktighe- 
ter, som betingas af det sydligare läget, reut af 
släende. 
Af de 3 biologiska hufvudtyper, som Grevillius 
uppställer för dessa lunddäldsformationer, tillhöra t. 
ex. Epilobium angustifolium och Milium effusion typ 
I, karakteriserad genom exposition frân sidan af det 
i vertikal riktning stärkt sträckta florala organsyste- 
met, assimilerande organ pâ en sträckt axel mer eller 
mindre exponerade frân sidan, tât skottbildning, liten 
vandringsfôrmâga samt ymnig förekomst i det högsta 
fältskiktet. 
Blomningen hos liitkörande växter infaller i all- 
manhet under sensommaren. Till denna typ hör âfven 
med afseende pâ expositionen af det florala systemet 
Aconitum Lycoctonum , som dock i frâga om sitt vege- 
tativa system bildar en öfvergäng tili typ II, utmärkt 
bland annat genom mer 1. mindre fullständig exposi- 
tion ofvanifrân af de florala och assimilerande organ- 
systemen, skottbildning och vandringsfôrmâga obetyd- 
*) Jrafr. A. Y. Grevillius, op. cit, 
