14 
öfverensstämmer med den af mig i Lyse samlade for- 
men. Uttrycket i hans beskrifning: ’’nerve broader, 
margin more or less distinctly subserrated” tyder dock 
pâ, att de bâda formerna knappast kunna vara iden- 
tiska, ty bos v. molle är nerven relativt smalare än 
bos hufvudformen och kanten i allmänhet starkare 
sâgad. Braithwaites ß laxum afser möjligen den ste- 
rila, utdragna och mer glesbladiga form, som man 
icke sä sällan anträffar i vära fjälltrakter. Med säker- 
het vill jag dock icke nttala mig härom, dâ jag ej 
varit i tillfâlle granska exemplar och i beskrifningen 
intet nämnes om lamellernas antal eller stândortens 
beskaffenhet. 
Till v. molle hör deremot en form, som jag äfven 
anträffade i Lyse vid ungefâr 600 m. höjd ö. h. pâ 
fuktig jord mellan större stenblock. Stjelken hos 
deuna är visserligen kortare och enkel, men ötriga 
karakterer füllt öfverensstämmande. En form fran 
Norge. Valders (Hedalen, Nautskar, 1000 m., in rivulo) 
godhetsfullt meddelad af insamlaren, D:r Bryhn, hör 
äfvenledes tili v. molle. Den afviker dock genom 
tätare bladställning och större fasthet hos stjelk 
och blad nagot fran Lysefjordsexemplaren. En annan 
form, likaledes samlad af D:r Bryhn (sign. N. Ringe- 
rik: Tyristranden, Erteli i torvmyr, c:a 65 m.) synes 
förmedla öfvergangen tili hufvudarten, hvilken den 
liknar genom tätare sittande, mera uppatriktade blad, 
men hvarifran den skiljer sig genom de för v. molle 
utmärkande karaktererna : glesare blad, bredare lamina 
och färre lameller. 
Fiera skandinaviska bryologer, som jag sändt 
exemplar af ifrägavarande varietet, hafva betraktat 
den sasom sjelfständig art, hvilken uppfattning äfven 
delades af mig, innan jag bief i tillfälle undersöka den af 
D:r Bryhn samlade ôfvergàng.sformen frän Ringerike 
i Norge. Lektor N. C. Kindberg, som äfvenledes 
erhällit exemplar af densamma, framkastar i Revue 
