29 
Ett par glaciala ’’pseudorelikter”. 
Af A. Gr. Nathorst. 
Med stort intresse har jag tagit del af Licentia- 
ten R. Sernanders uppsats ”om s. k. glaciala relikter” 
(Bot. Not. 1894, s. 185), enär jag sjelf sedan langt 
tillbaka haft kännedom om och gjort liknande slut- 
satser med anledning af ett par fall, som pâ det otve- 
tydigaste adagalägga, att de växter, om hvilka det i 
dessa fall är frâga, ej äro glaciala relikter pâ det 
stalle, der de nu förekomma, utan maste hafva dit 
invandrat under en betydligt senare tid. Det ena 
exemplet, Aichemilla alpina i Bohuslän, är emellertid 
nu redan anfördt af hr S., medan ett nästan större 
intresse är förknippadt med det andra, Saxifraga Hir- 
culus i östra Skäne. 
Till en början ett par ord tili beriktigande af 
de inledande orden i hr Seen anders uppsats. När 
man läser dessa skulle man lätt kunna tro, att det 
var först efter mina fynd af fossila glacialväxter, som 
uppfattningen af en del växter sâsom ’’glaciala relik- 
ter” gjorde sig gällande. Sa är dock ej förhallandet, 
utan rättvisan fordrar papekandet deraf, att redan 
âtskilliga är dessförinnan professor F. Areschoüg i 
klara och tydliga ord uttalat den uppfattningen, att 
säväl de bada nämnda som Here andra af honom upp- 
räknade växter i södra Sverige vore att anse sâsom 
’’eftertrupper” efter istidens arktiska vegetation 1 ). Obe- 
roende af Areschoüg hade Oswald Heee — och seder- 
mera äfven andra — dragit samma slutsatser anga- 
ende en del alpina växter, hvilka utanför sitt nuva- 
rande utbredningsomräde förekomma pâ lâglandet i 
Schweiz. För dessa de bada forskarnes asigter har 
') F. Areschoüg, Bidrag tili den skandinaviska vegetationens 
historia. Lunds TJniv. Arsskriffc för 1866 (tryckt 1867). 
Bot. Not. 1895. 
