53 
Ungefär 1 mil NNO om Ombärgs nordända höjer 
sig ur Vättern den lilla enstaka klippön Jungfrun. 
Fran densamma tili sandstensförekomsten vid Lemunda 
ligga i rak Unie ögrupperna Fjuk och Erkerna samt 
den enstaka ön Aholmen. Den sistnämnda är upp- 
byggd af Visingsöformationens sandsten, Erkerna at 
nrbärg, Fjuk och Jungfrun af urbärgets cementerade 
vittringsprodukter in situ. Innanför denna ölinie ligga 
Risön och Sandön, bäda bestäende af skiktad sand 
och utan spar tili fast barg. 
Jungfrun samt hufvudön Skallen i Fjukgruppen 
äro ytterligt torra, sakna sä godt som all jordbetäck- 
ning och därför ocksä hvarje tillstymmelse tili busk- 
och trädvegetation. De öfriga hysa en sädan men 
ytterligt förtryckt pä grund af jordbetäckningens ring- 
het och torrhet och brist pâ skydd mot vindarne. 
Med undantag för Sandön, som eger lundar af jäm- 
förelsevis läga men normalt utbildade lindar, skjuta 
träden och buskarne sällan öfver manshöjd. Denna 
vegetation utgöres i kufvudsak af följande: Tilia curo- 
pœa , Populus , Cratægi , Viburnum , Sorhis Aucuparia , 
Ainus incana samt Salix- arter. Att mossvegetationen 
pä dessa öar skall vara artfattig och enformig är själf- 
klart. Jungfrun och Fjuk uppvisa iugen olikhet i moss- 
vegetationens sammansättning. Jag kan ej erinra 
mig pä nägondera af dem hafva sett en lefvermossa. 
När man närmar sig den med branta sidor upp- 
stigande Jungfrun, kan man nästan tro sig förflj'ttad 
ätskilliga breddgrader längre mot norden. Skaror af 
tärnor och mäsar hafva här sina häckplatser, och när 
man vid angörandet af ön ser de talrika foglarne, 
störda i sina omsorger om ägg och Ungar, under ängs- 
liga skrin lyfta sina vingar, erhallet man en om an 
svag föreställning om ett fogeltjäll i höga norden. 
Här och hvar ligga reden öfver allt pä ön. 
Om dess mossvegetation är föga att säga. Med 
de öfriga nämda öarna har den tva mindre vanliga 
