91 
liksom inga jord- eller sandpartiklar for blotta 
ögac künde upptäckas. Virket var synnerligen 
gammalfc, af mögen fur, hârdt men utan kâda. 
— püeatim. Ach. Jemtl. Blästen pâ Areskutan c. fr. 
C. Indebetou. 
— condensatum. Hoffm. Oija Uplings i Bi*o s:n pâ 
Gottl. Steril. Tycho Westergren. 
” — nanumP. Ach. är en s. k. art, som till habitus 
och karakterer sä mycket afviker fran slägtet Stereo- 
caulon i öfrigt, att Nylander deraf bildat ett eget 
slägte: Leprocaulon (Flora 1876 p. 578) under afdel- 
ningen Lepraria, som han karakteriserar salunda: ”Sic 
vocantur thalli numqvam apothecia proferentes”. Th. 
Fries i Lieh. Scand. p. 54, som dock anför arten under 
Stereocaulon, säger i en not: ’’habitu a relicjvis Stereo- 
caulis europæis admodum recedit, qvare in Comm. Ster, 
p. 36 (läs 63) ad propriam sectionem, Chondrocaulon, 
illud retulimus”. Till denna sectio Chondrocaulon för 
Th. Fr. äfven en annan art: St. albicans fr. N. Ame- 
rika med hvitpudrade phyllocladier. Manga författare 
(Ach., Fr., Th. Fr. Körb.) anföra om St. nani apo- 
thecier: ’’apotheciis lateralibus confertis, convexis, atro- 
fuscis” etc., men ingen af dessa säger sig sjelf sett 
nâgra. 
Säkerligen hafva otvifvelaktiga apothecier aldrig 
blifvit funna pä denna art i St. nanum liknande sta- 
tus, sä mycket mer, att döma af fiera analogier, som 
leprösa former sällsynt fructificera, emedan naturen 
ända reproducerar dem pä ett ypperligt satt. 
Men hvad är da Stereocaulon nanum; hvar är 
dess rätta plats i systemet? Den finnes icke sä säll- 
synt, vanligen i bergspringor, och frodas yppigast pä 
beskuggad lokal eller der underlaget icke allt för ha- 
stigt uttorkar. Pa mycket torr, solig lokal vantrifves 
den uppenbarligen och utdör snart. Jag har under 
tvenne somrar haft tillfälle att noggrannare studera 
den här i Dunker och har följt den fran djupaste 
