158 
Pâ grand af den ytterst smala insertionen (ofta nâ- 
stan punktlik) lossna de vid den ringaste beröring. Hu- 
ruvida de äfven spontan! lossna, kan jag icke be- 
stäindt afgöra. Det ofvannämnda fyndet af pâ vat- 
tenytan simmande grenar tyckes nägot tala därför. 
För att vinna fullständig visshet bärom, fordi'as iakt- 
tagelse af i akvarier odlade exemplar, bvartill jag 
saknat tillfälle. 
ITtom dessa sidogrenar finnas emellertid äfven 
andra, soin redan frân början utmärka sig genom en 
belt annan stj-rka. Hit höra först ocli främst det ur 
det näst främsta bladets vinkel utvecklade sidoskottet, 
som föryngrar rizomet. Det är pâ denna gren, som 
den egendomliga snperponerade bladställningen före- 
kommer. Det första bladet liknar alldeles ett mono- 
kotylt förblad, d. v. s. det är adosseradt, binnaktigt 
ocb tväköladt. Strax nedom spetsen observeras tvâ 
gröna, trâdlika bildningar, bvilka utgâ frân kölarne. 
Det är sälunda att uppfatta säsom ett förblad, bvil- 
ken uppfattning redan uttalats af Eichlek. Det föl- 
jande midt öfver förbladet sittande bladet är ett van- 
ligt örtblad ocb sedan följa de öfriga bladen i */ 2 
spiral. Dylika kraftiga sidoskott 1 ), om än nägot 
svagare än det nu beskrifna, finnas äfven pâ andra 
delar af rizomet. Stundom kunna de t. o. m. drifva 
sidoknoppar. De bafva en betydligt bredare insertion 
än ’’dvärggrenarne 7 ’. Deras första (3 à 4) bladbild- 
ningar utgöras af lägblad. 
Alla sidoknopparne äro tili en början skyddade 
af bladslidorna, genom bvilka de slutligen bryta ut. 
Sälänge slidan är frisk, bällas grenarne kvar med 
större kraft. 
’) I sista upplagan af Hartmans fora omnämnas de med 
följande ord: r i ett af de förras (bladens) veck utvecklas stundom 
proleptiskt mer eil. mindre lânga (tili öfver 30 cm), efter heia 
längden med talrika strödda och omslidande blad försedda skott." 
