164 
är läng och smal, med lânga, smala, enkla rottägor, 
mycket lös och svampig, grön.” I Mertens’ och Kochs 
bearbetning af Rohlings Deutschlands Flora förekom- 
mer uppgiften: ’’Eine schlanke, mit Fasern besetzte, 
im Schlamme kriechende Wurzel (— rizom) geht nach 
oben allmählig in den schief im Wasser heraufstei- 
genden, stielrunden, ästigen Stengel über.” Grenier 
säger i Flore de la Chaîne Jurassique : ’’Tige à partie 
submergée, oblique et feuillée, émettant de longues 
radicelles à la base des feuilles.” Ungefär samma 
beskrifning förekommer i Greniers och Godrons Flore 
de France: ’’Tige à partie submergée, oblique et feu- 
illée, émettant de la rosette de longues radicelles.” 
Och i R.vfns '’Flora” läses: "Roden (= rizomet) fler- 
aarig og bestaar af haardannede Trævler, som ned- 
sænke sig i Dyndet” 1 j. En mängd författare hafva 
sâlunda iakttagit II ottonias rötter, sa att det vâcker 
fôrvâning, att uppgiften om rotlöshet kunnat innästla 
sig i den biologiska litteraturen. 
Jag vill slutligen med nâgra ord beröra rizo- 
mets och rotens anatomi. Hufvuddragen af rizomets 
anatomi âro redan beskrifna af Schenk i ” Verglei- 
chende Anatomie der submersen Gewächse ” (Bibliotheca 
botanica. Heft. I). Jag har endast nâgra oväsentliga 
tillägg att göra. Rotens anatomi är troligen icke 
förut beskrifven. 
Rizomet bestâr ytterst af en epidermis, hvars 
yttervägg är nagot förtjockad och har en skarpt 
afsatt kutikula. Egendomliga korta harbildningar 
med stärkt uppsvälld, ovalformig ändcell förekomma 
pä densamma. Deras funktion är obekant, säger Schenk. 
Innanför epidermis följer ett lager af i radial riktning 
sträckta celler, som efterföljes af tvänne lager ruu- 
dade celler. Här vidtager en lakunös zon, som räcker 
tili strängslidan. Lakunerna äro af schizogent ur- 
*) For alla dessa floristiska uppgifter har jag att tacka Do- 
centen S. Murbeck. 
