169 
om ock af tämligen clalig beskaffenket. Denna sva- 
rar alltsâ mot kanexemplar ock ]iybrideu frän Mä- 
sterby mot honexemplar af C. arvense. 
2. Diplotaxis muralis (L.) DC. x tenuifolia (L.) DC. 
Redan for ett par âr sedan iakttog författaren, 
att enstaka individ, växande i Yisby bland Diplotaxis 
muralis ock D. tenuifolia , kade väl stora blommor ock 
väl lânga blomskaft for att kunna räknas till den förra. 
ekuru de ej keller liknade den senare. Nagon när- 
mare granskning företogs emellertid ej dâ. En denna 
sommar företagen noggrannare undersökning visar, 
att dessa individ utgöra kybrider. Nedanstâende be- 
skrifning skall klargöra detta. 
Växten âr flerârig ock stammens nedersta del 
träaktig som kos D. tenuifolia. Yngre, ännu föga 
förgrenade individ kafva kufvudstammen uppstigande 
ock stärkt bagböjd som kos D. muralis , dâ däremot 
nnga individ af I) . tenuifolia kafva en upprät stjälk. 
Förgreningssättet är kos dessa arter olika, i det de 
första grenarna kos D. muralis utga vid roten, men 
kos I). tenuifolia liögre upp pa stjälken. Hybriden 
är redan i jämförelsevis nngt stadium sä rikt förgre- 
nad, att den tydligen har bada föräldrarnes egenskap, 
d. v. s. att den förgrenar sig bade vid stjälkens bas 
ock kögre npp. Harmed sammanhänger bladens ställ- 
ning. Unga individ af D. muralis kafva alla bladen 
samlade i rosett vid roten, men äldre kafva ofta stjälk- 
blad rätt kögt upp pa stammen ock i följd däraf en 
rikligare förgrening. Det är da ej oväntadt, att hy- 
briden kar bladig stjälk. 
För öfriga viktigare delar gäller följande jäm- 
förelse a nästa sida. 
Dâ kärtill kommer, att fröna äro illa utbildade, 
ock att stândarknapparna föra odugligt pollen af smä 
runda körn, medan stamföräldrarna kafva större ock 
nâgot längsträckta sädana, vidare att det vegetativa 
14 
Bot. Not. 1890. 
