194 
transpirationeu. De luftfyllda hären kännas igen pâ 
sin livita färg. I allmänhet uppträda de säsom ett 
tätt, hvitt ludd, ett s. k. filtludd. Mänga af Alfva- 
rens växter äro försedda med en glesare eller tätare 
beklädnad af dylika har, men jag anför endast nägra 
fa exempel. Plantago lanceolata uppträder i en sär- 
skild form (P. lanceolata ß) dubia), som i allrn. har 
smalare bladskifva och hvars blad i yngre tillstand 
äro hâriga pâ heia skifvan, isht den undre sidan, i 
äldre tillstand företrädesvis vid basen. Hos Plantago 
maritima v. gentilis äro bladen vid basen omgifna af 
länga livitglänsande har. Antennaria dioica uppträder 
i tvâ former, den ena med glatt eller föga harig 
bladöfversida, den andra, hvilken tycktes vara den van- 
ligaste, med bladen lika hvitludna pâ of'van- som pâ 
undersidan. Medicago Lupulina uppträder i en mycket 
graluden form. Af Lotus corniculatus förekommer 
äfven varieteten hirsutus , enl. Sjöstrand. Äfven af 
Helianthemum ölandicum förekomma hâriga former, va- 
rieteterna ci/iatum och canescens, pâ södra Alfvarens 
sydligaste del. hvilka jag likväl icke hade tillfälle att 
iakttaga o. s. v. 
Vaxbetäclcning pâ öfverhudens yttervägg synes 
mera sällan förekomma. Enligt E. Hackel *) har Fe- 
stuca ovina ß) glauca alltid mer eller mindre vaxbe- 
täckta blad (’’vaginæ et lamiuæ . . . semper plus mi- 
nusve pruinosae”). Eör Festuca ölandica uppgifver 
Hackel ’’laminæ . . . pruinosæ?”. Frâgetecknet kan 
omellertid strykas: bladskifvorna äro äfven hos denna 
form vaxklädda. 
En egendomlighet i växtsättet, bestäende däx-i, att 
grenarne eller stammarne lägga sig ned utmed mar- 
ken, hvarigenom de gifva upphof ät den sä kallade 
spalierformen * 2 ), som träffas hos växter tillhörande heit 
olika växtsamhällen, den subglaciala floran, halofy- 
’) Monograpliia Festucarum. 
2 ) Warming, Plantesamfund. 
