196 
hvilken växtform af Meigen *) kallas ’’Polster”. Enkla 
rosetter förekomma hos säväl ett- som fieräriga väx- 
ter pâ Alfvaren, sâsoin Androsace septentrionalis, Draba 
verna , Plantagoarterna , , Hieracium sabulosorum. Cirsium 
acaide m. fl. Som öfvergängsformer mellan tufvor 
och ”Polster” skulle man möjligen kunna upptaga 
Globularia vulgaris ocli Gypsophila fastigiata. I hvarje 
fall äro deras vegetativa skott mycket tättställda. Hos 
Gypsophila äro dock internodierna nâgot utdragna. 
Tufvorna ock putorna äro tydliga tillpassningar till ett 
torrt klimat. Särskildt genom de senare vinnes den 
fördelen, att den inneslutna lüften endast med svâ- 
righet uttorkar, hvarigenom äfven marken inonder 
halles fuktig. 
Meigen ') framhâller en annan biologisk egenhet 
hos dessa ”Polsterpllanzen”, nämligen Jcvarsittandet aj 
de gamla bladen. De vissnade bladen bortföras icke 
af vinden, utan stanna i putan, där de endast lâng- 
samt undergâ förmultning. Denna samling af mer 
eller mindre förmultnade blad verkar sâsom en svamp, 
sâ att en mängd vatten däraf upptages under ett 
regn, som sedan sâ smâningom aflämnas. Atminstone 
en dylik vâxt kan antecknas frân Alfvaren, näml. 
Globularia vulgaris. Äfven hos ett par andra alfvar- 
växter har jag funnit döda blad eller bladrester kvar- 
sittande, Artemisia rupestris och A. laciniata , men da 
dessa icke äro rosettväxter blir betydelsen häraf min- 
dre i ögonen fallande. Möjligen kunna dessa blad 
hafva nâgon betydelse sâsom skyddsmedel mot köld. 
Äfven hos Oxytropis campestris är stammen nedtill be- 
klädd med stiplerna och slidorna efter de gamla, viss- 
nade bladen. Här förtjänar det ocksä att erinras om 
de kvarsittande, vissnade bladslidor, som finnas hos 
mänga xerofila gräs, hvarpâ E. Hackel 2 ) först har 
’) Anf. artete. 
J ) Uber einige Eigentümlichkeiten der Gräser trockener 
Klimate. (Yerhandl. d. zool. bot. Gesellsch. in Wien 1890). 
