Alfvarfloran pâ Öland. 
Af Johan Erikson. 
(Förutgaende meddelaude.) 
(Forts, fr. s. 198.) 
I alia xerofila växtsamfund träffas en mängd arfcer 
med mer eller mindre upprätta blad, livarigenom sol- 
strâlarne träffa bladskifvorna under en spetsigare vin- 
kel och blifva mindre effektiva. Jag riktade icke 
min uppmärksamhet sä mycket pâ detta fbrhâllande 
under mitt besök pâ Alfvaren, men jag antecknade 
dock nägra fall. Hos Gypsophila fastigiata äro bladen 
rakt uppâtriktade. Potentilla fruticosa har snedt upp- 
âtriktade blad; det samma gäller smâbladen hos Oxy- 
tropis campest ris. Hos Helianthemum ölandicum syntes 
ställningen variera efter grenarnes riktning. Pâ de 
upprätta grenarne voro bladen snedt uppâtriktade, 
pâ de intill marken tryckta daremot vâgrâtta. En 
dylik tillpassning finnes äfven hos mânga af grasen, 
hos Calluna , Helianthemum petræum , o. s. v. Hos Cy- 
nanchum Vincetoxicum fällas bladen vid torka ned, sâ 
att de hänga perpendikulärt med ofvansidan utât, 
hvarigenom klyfôppningarne, soin äro belägna pâ den 
undre ytan, blifva mei’a skyddade. Efter denna kort- 
fattade öfversikt öfver Alfvarväxternas tillpassningar 
af morfologisk natur, öfvergär jag tili de anatomislca 
tillpassningar ne, hvarvid endast nägra af de mest ka- 
raktäristiska arterna komma att behandlas med afse- 
ende pâ sin bladanatomi. 
Redan vid min första exkursion, slog det mig, 
att bladen hos sâ mânga växter voro rödfärgade. Jag 
hade pâ Gotland sett Sedum album växa pâ en skug- 
gig lokal, där den hade gröna, med sma röda prickar 
försedda blad; här voro dess blad alltid intensivt röd- 
färgade. Sedum acre hade pâ Alfvaren brunrödfär- 
Bot. Not. 1895, 
18 
