286 
ladt xerofila växtsamfund, sasom ökeuväxter, mediter- 
ranfloran, steppfloran, den amerikanska prairiefloran 
(Volkens, Heinricher). I vart land utmärka sig den 
östskanska sandfloran genom en stör procent af arter 
med isolaterala blad 1 ), ocli tydligen finnas ännu flera 
fall af isolateralism än de anförda kos Alfvarfloran. 
Denna företeelse synes mig enklast ocli naturligast 
tolkas i öfverensstämmelse med den uppfattning af pal- 
lisadparenkymet soin en äfven transpirationsnedsättande 
yäfnad, hvilken framställts af F. Areschoug 2 ). För 
denna uppfattning talar ej blott pallisadväfnadens 
starka utveckling pâ stallen, dar stör lufttorrhet räder, 
utan äfven det direkta försöket, att pallisadväfnadeu 
ökas, när afdunstningen ökas, hvarjämte, enligt hvad 
man funnit, vissa jdtre faktorer, som göra en liflig 
transpiration ödesdiger för växten, sasom salthalt i 
näringsgrunden, skadade rötter, motverkas af en kraf- 
tigare pallisadbildning (Jmfr. Plantesamfund). 
I kudsystemet träffa vi kär sasom vanligt de 
ilesta xerofila tillpassningarne. 
Epidermis’ yttervägg är alltid mer eller mindre 
förtjockad, bestär af oförändrad cellulosa samt kar 
en skarpt afsatt kutikula. Tjockast är kutikidan kos 
Asperula tinctoria. Festuca rubra ß) Ölandica ock Fe- 
stuca ovina ß) glauca kafva ytterväggen kutiserad. 
De beklädande liärbildningarnes form är växlande. 
Artemisia rupestris kar glesa gaffelkär; Artemisia la- 
ciniata kar tätare gaffelkär, tätast pa den undre ytan. 
Oxytropis campestris bär pâ bada sidor, tätast pa den 
undre, raka, encelliga, knottriga kar; likaledes Potcn- 
tilla fruticosa , kos kvilken pa den undre sidan där- 
jämte uppträda smä tvacelliga ’’Kopfkaare”. Helian- 
themum petreeum är pâ den öfre ytan försedd med 
tilltryckta enkla kär eller gaffelkär, som kafva en 
’) Eni. ännu ej publicerade undersökningar. 
2 ) Jämförande undersökningar öfver bladets anatomi och 
Der Einfluss des Klimas auf die Organisation der Pflanzen. 
