238 
öfverfyllnad (detta i första rummet) soni vattenbrist 
i bladets väfnader. Möjligen kunna de kos Globnla- 
ria, Plumbagineer ocli audra kalkafsöndrande växter 
äfven anses som regulatorer för 
kalkhalten, sä att de tjäna att ur 
bladets väfnader afskilja öfverflü- 
dig kalk. 
Hos bada Alfvarens Helianthemumformer, Heli- 
anthemum ölandicum och Helianthemum pelrceum äro 
epidermis’ innerväggar förslemmade. I bada fällen är 
det öfvervägande antalet epidermisinnerväggar pä detta 
satt ombildade. Stundom observeras äfven en och 
annan förslemmad hypodermacell. Denna egendom- 
liga ombildning af öfverhudens imiervägg har först 
iakttagits af Radlkofer *) och har sedan af E. Ljung- 
ström * 2 ) beskrifvits hos en mängd Ericineer. Hvad för- 
klaringen af detta auatomiska strukturförhällande 
beträffar, sä är man i det stora heia ense om att 
uppfatta det sasom ett transpirationsskydd (Jmfr för 
öfrigt Ljungström, Westermayer, Fleischer, Volkens, 
StenstrÖm). Jag vill i detta sammankang icke lämna 
oanmärkt, att en dylik förslemning äfven förekommer 
hos den gotländska arten Helianthemum Fumana , kvil- 
ken söder om Yisby växer pä alfvarliknande terräng 3 ). 
De öfriga xerofila tillpassningarne, som jag hos denna 
art iakttagit, äro: spalierväxt, barrliknande blad, 
isolateralism, förtjockad yttervägg, dvärglika vegeta- 
tionsgrenar (endast de vegetativt florala grenarne 
hafva utdragna internodier) o. s. v. 
Hvad alfvarväxternas IclyfÖppningar beträffar, sä 
ligga de i allmänhet i ytans nivä. Hos üxgtropis 
campestris äro de dock nägot nedsänkta, i synnerhet 
’) Monographie der Sapindaceengattung Serjania (1875). 
2 ) Bladets byggnad inom familjen Ericineæ (Lunds Univ. 
ârsskrift T. XIX). 
3 ) Yäxer vid Lummelunda norr om Y'ishy pä den sandiga 
hafsstranden. 
