247 
tionsmetoden erbjuder i och för studiet af kärlsträngarne 
och de mekaniska väfnadernas lopp i växten. 
2. Kand. E. Borgström förevisade de i bot. träd- 
gärden odlade representanterna för slägtena Verbascum, 
Pentstemon, Mimulus , Torenia och Digitalis. 
3. Kand. K. Kjellmark föredrog om nägra Be- 
tula- och Salixformer frän Nerike och Westmanland 
(Se K. Kjellmark: Nägra anmärkningsvärda Salix - 
och Betulaformer. Bihang till K. Sv. Vet. Akad. 
Handl. Band 21. Afd. III, N:o 7). 
4. En röd Bulbochsete. 
Af Astrid Cleve. 
I Oktober 1894 fann jag pä vid Sunnersta tagen 
Fontinalis hypnoides bland andra epifytiska alger 
äfven fiera exemplar af en steril Bulbochcete , utmärkt 
däraf att den var heit och hallet lysande röd, i det 
att alia cellerna hade ett rödt cellinnehäll. Sa vidt 
jag har mig bekant finnes intet dylikt förhallande 
omnämndt i litteraturen för denna alg, däremot har 
ett liknande förhallande blifvit iakttaget pâ en när- 
stäende alg, Oedocladium. Upptäckaren Stahl säger 
om denna alg i Pringsheims Jahrbücher f. Wiss. Bot. 
1892, att den genom uttorkning kan fas att utbilda 
hvilskott, ’’Dauersprosse”, i det cellerna fyllas med re- 
servnäring, deras gröna färg gär förlorad och inne- 
hället fär rödgul färg. Pa den medföljande afbild- 
ningen päminner denna färg stärkt om den af mig 
pä Bulbochæte iakttagna. Det är troligen ocksä här 
frägan om ett hvilskott, bestämdt för öfvervintring, 
men den röda färgen torde ej ätminstone enbart bero 
pä reservnäring, utan är troligen snarare ett skydds- 
medel för klorofyllet under den kalla tiden. Härför 
talar ocksä, att den röda färgen mattas och smä- 
ningom försvinner, hvarvid den gröna ater framkom- 
mer, om algen prépareras i gelatinglj’cerin. 
