254 
saväl denna arts soin nâgra andra mossors fürekomst 
i andra kalktufi'bildningar. Nâmnde art har jag re- 
dan sedan 1890 känt sâsom fossil frän Skâne, ehuru 
omständigheterna föranledt, att jag hittills icke pu- 
blicerat nägot derom. 
Bladmossor äro i vissa kalktuffaflagringar langt 
ifrän sällsjmta, utan tvärtom ganska vanliga. Oftast 
förekomma de sä, att de bilda verkliga lager eller ban- 
kar, livilka uteslutande besta af ännu upprätt staende 
kalkinkrusterade mosstufvor. Dessa hafva uppkom- 
mit pâ sä satt, att den kolsyrade kalken utfällts pâ 
den ännu växande mossan och öfverdragit heia växten 
med en kalkskorpa. Sedan har i tidernas längd 
sjelfva mossan i kalkutfällningens inre i de fiesta 
fall ater upplösts, men stundom finnas dock stam- 
marne i behäll. 
De pa detta sätt förekommande mossorna tilläta 
ingen säker bestämning, endast en sädan, som kan 
grundas pâ habitus, men som kalkinkrustationen gif- 
ver intryck af att mossans blad varit tjockare an i 
verkligheten, blir äfven habitusbilden mindre tillför- 
litlig. De manga brj-ologer, som jag frägat tili rads 
augäende den stora mängd pa detta sätt bevarade 
mossor, som förvaras i Riksmuseum, hafva ej heller 
velat lemna nägon definitiv bestämning af desamma, 
utan stannat vid anförandet af nägra sannolikheter. 
Jag har derföre i mina uppsatser om kalktuff-före- 
komsterna icke velat anföra nâgra namn pâ de i de- 
samma befintliga mosslemningarne. I förbigäende ma 
nämnas, att man ej sällan vid kalkhaltiga källor har 
tillfälle att iakttaga, huru mossan i sin öfre del ännu 
fortlefver. medan den nedre deremot är inkrusterad 
af kalk och död. Stundom finnas mossorna sâsom 
tunna, icke inkrusterade mossbäddar mellan kalktutf- 
lagren, och dessa mossor kunna bestämmas lika väl 
som de i torf förekommande, enär bladens byggnad 
ännu är i behäll. 
