261 
vid sädesbergning fastnat i barkspringor, da sädes- 
lassen strukit förbi, hvilket professor Witteock antagit 
for nâgra af bonom i oktober mânad iakttagna plantor 
af rag, sittande i barkspringor pâ ekar och askar, 
bvilka hade sin plats in vid vagen 1 ). Här deremot 
kan det endast hafva varit en fâgel, som füllt af- 
sigtligt stoppât in körnen i barkspringorna. Och vid 
betraktande af det satt, pä hvilket de förekomma, 
nemligen mi dt pâ tjocka lodräta stammar, samt ej 
blott ofvanpâ grenarne, utan äfven pâ dessas sidor, 
ja undersidor, synes det mig ej gerna kunna betviflas, 
att den fâgel, hvarom det här är frâga, maste varit 
nötväclcan ( Sitta europcea L.), hvilken, för att tala med 
Nilsson, ’’klättrar pâ trädstammarne uppât, nedät och 
ât sidorna.” Nâgra direkta bevis för detta antagande 
kan jag visserligen icke lemna, om ej sâsom sädant 
fâr anses, att jag i nâgra af de hafrebärande träden 
äfven fann nötskal, inkilade i springor pâ det för 
denna fâgel bekanta satt. Fägeln sjelf har jag der- 
till sett i denna trakt. Folkskoleinspektören Dr. J. 
A. Wallin i Kantorp meddelade mig dessutom, att 
nötväckan plägade infinna sig der, dä man om vint- 
ren strödde ut frön för andra fäglar. 
Nilsson uppgifver uttryckligen i sin fauna (Fog- 
larne, 3:dje uppl., sid. 186), att nötväckan äter hafre, 
och hvad som der anföres om dess födoämnen torde 
i samband härmed förtjena anföras i sin helhet: 
” Födoämnen : Isynnerhet insekter, hvilka han uppsöker 
i trädens bark. Om hösten förtär han äfven ollon 
och nötter. Dessa sätter hau fast i en springa i bar- 
ken, ställer sig deröfver med hufvudet nedätvändt, 
bultar derpä med näbben, hvarvid han använder heia 
kroppens tyngd, och öppnar pâ detta satt skalet och 
uttager kärnan. — I fängenskapen kan man föda ko- 
nom med hampfrön, hafre, bröd och gröppning, som 
*) Wittrock, 1. c. sid. 23, not. 4. 
